Справа № 523/6165/24
Провадження №4-с/523/57/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

за участю секретаря Дзюба Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 21 в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на дії (бездіяльність) Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування поданої скарги заявниця посилається на наступні обставини.

Так заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2011 року у справі № 2-2069/11 позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту від 21.02.2008 року № 014/044/82/88552 було задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , Ш НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» р/р НОМЕР_3 , Код , МФО 328351 суму боргу за договором кредиту в розмірі 334 920 доларів 77 центів США (за курсом НБУ на день ухвалення рішення - 2669714 грн 30 коп.), в тому числі борг: за кредитом 190 038,20 доларів США, за відсотками 44 289,19 доларів США, пеня за прострочення тіла кредиту 30 013,38 доларів США, пеня за прострочення відсотків 70 580,00 доларів СІЇІА.

Окрім того стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , Щ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» р/р НОМЕР_3 , Код , МФО 328351 судовий збір в розмірі 1700 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» р/р НОМЕР_3 , Код , МФО 328351 витрати на ІТЗ в розмірі 120 грн.

25.11.2011 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчі листи № 2- 2069/11 на виконання вищезазначеного судового рішення.

Виконавчий лист, виданий Суворовським районним судом м. Одеси щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 , перебував на примусовому виконанні в Другому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, виконавче провадження ВП 30461414.

Під час проведення виконавчих дій в указаному виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно ОСОБА_1 , відомості про це внесені до відповідних реєстрів.

Так, 21.12.2011 року в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем другого Малиновського ВДВС Одеського МУК), ОСОБА_3 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Обтяження внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером 11993859.

16.12.2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі ООД AT «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про видачу дублікатів виконавчого листа № 2-2069/11 та про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів № 2- 2069/11.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 січня 2015 року по цивільній справі № 523/20203/14-ц заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікатів виконавчих листів № 2- 2069/11 та про поновлення строків для їх пред`явлення на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2011 року було задоволено частково. В частині заяви про видачу дублікатів виконавчих листів заяву задоволено, а в частині поновлення строків для їх пред`явлення- відмовлено.

При цьому, як вбачається з мотивувальної частини вказаної ухвали судом було зазначено, що «Дослідивши надані ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» документи, суд вважає, що заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволенню не підлягає, оскільки поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від сторони стягувача та пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. Разом із тим, стягувач не зазначив поважності причин, за яких не звертався протягом трьох років до виконавчої служби із заявою про прийняття виконавчих листів до виконання. Втрата виконавчого документу відбулася через недбалість самого стягувача, а тому не приймається судом, як поважна причина пропуску строку встановленого законом».

16 січня 2024 року адвокат, ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з адвокатським запитом, у якому просила повідомити в рамках, якого виконавчого провадження був накладений арешт, на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження 30461414 від 21.12.2011, Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ, державний виконавець Д.Л. Плисюк. (реєстраційний номер обтяження 11993859). Також, просила повідомити на виконання якого документа, було відкрито виконавче провадження, хто був сторонами зазначеного виконавчого провадження, який стан виконавчого провадження на теперішній час. Окрім цього, адвокатом Семеновою Н.С. ставилося питання щодо надання відповідних копій постанов про відкриття, закінчення виконавчого провадження, постанов про накладення арешту (якщо такі є), ВП спецрозділ тощо.

22 січня 2024 року у відповідь на адвокатський запит Малиновським ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) була надана відповідь № 17043, якою було повідомлено що перевіркою бази АСВП було встановлено, що на примусовому виконанні Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ перебувало виконавче провадження ВП 30461414, про виконання виконавчого листа № 2-2069/11 від 25.11.2011 року Суворовського районного суду м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ „Райффайзен банк Аваль», заборгованості у розмірі 2670624,30 грн. у межах якого постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 30461414 від 21.12.2011 року, було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 . У зв`язку із знищенням архіву виконавчих проваджень 2011 років, у відповідності до «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» № 699/30567 від 09 червня 2017 року, а саме п.2 розділу XI - „Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становить три роки,, надати копії процесуальних документів вказаного виконавчого провадження, не виявляється можливим.

01 лютого 2024 року, адвокат Семенова Н.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 повторно звернулася до Малиновського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) із адвокатським запитом у якому просила повідомити, стан виконавчого провадження ВП 30461414 щодо виконання виконавчого листа № 2- 2069/11 від 25.11.2011 року Суворовського районного суду м. Одеси на теперішній час та у разі закриття (завершення) зазначеного виконавчого провадження просила повідомити підстави із посиланням на пункт законодавства на підставі якого воно було закрито (завершено).

07 лютого 2024 року у відповідь на адвокатський запит Малиновським ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) була надана відповідь № 32449, відповідно до якої було повідомлено, що відповідно до бази АСВП (ВП - спецрозділ) стан виконавчого провадження ВП 30461414 - завершений. У зв`язку із знищенням архіву виконавчих проваджень 2011 років, у відповідності до «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служ приватними виконавцями» № 699/30567 від 09 червня 2017 року, а саме п.2 розділ XI- «Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становить три роки» встановити підставу завершення виконавче провадження ВІ 30461414, не виявляється можливим. Додатково було повідомлено, що станом на цей час, виконавчий лист № 2-2069 від 25.11.2011 року Суворовського районного суду м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ „Райффайзен банк Аваль, заборгованості у 2670624,30 грн., на виконанні відділу не перебуває.

29 лютого 2024 року адвокат, ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Малиновського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) із заявою щодо негайного зняття арешту накладеного в рамках завершеного виконавчого провадження ВП 30461414, шляхом винесення відповідних постанов, про що просила повідомити заявника.

01 квітня 2024 року адвокатом, ОСОБА_4 , засобами поштового зв`язку «УКРПОШТА» була отримана відповідь на заяву про зняття арешту № 59774 від 06.03.2024 Малиновського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса), якою було відмовлено у знятті накладеного виконавчою службою арешту, у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження ВП 30461414 та у зв`язку із відсутністю у відділі даних щодо сплати боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Факт отримання адвокатом, ОСОБА_4 відповіді щодо відмови ОСОБА_5 у знятті арештів саме 01 квітня 2024 року, підтверджується роздруківкою трекінгу відправлень з офіційного сайту УКРПОШТИ.

Заявниця вважає, бездіяльність Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка виразилася у не знятті арешту з майна боржника, ОСОБА_5 та оголошення заборони на його відчуження, накладених під час здійсненні виконавчих дій у виконавчому провадженні, яке на цей час є завершеним, незаконною.

Так виконавче провадження ВП 30461414 на момент звернення ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у 2014 році було вже закінчено.

Під час здійснення даного виконавчого провадження на майно ОСОБА_6 як боржника був накладений арешт, який не був скасований під час закінчення виконавчого провадження.

З моменту закінчення виконавчого провадження ВП 30461414 пройшло більше 10 років, тобто строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, визначені Законом України «Про виконавче провадження», як в редакції, яка діяла на момент закінчення виконавчого провадження, так і в редакції, яка діє на цей час, сплинув.

На підставі викладеного заявниця просить:

1.Бездіяльність Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП 30461414 - визнати незаконною.

2.Зобов`язати Малиновський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з нерухомого майна, який накладений у виконавчому провадженні ВП 30461414 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, 30461414 від 21.12.2011, другий Малиновський ВДВС Одеського МУЮ, державний виконавець Д. Л. Плисюк (реєстраційний номер обтяження 11993859).

В судове засідання представник ОСОБА_1 адвокат Семенова Н.С. подала заяву, згідно якої просила справу розглянути у її відсутність.

Представники Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Представники АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» в судове засідання не з`явились, згідно поданого клопотання просили справу розглянути у їх відсутність.

За приписами частини першої другої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2011 року у справі № 2-2069/11 позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту від 21.02.2008 року № 014/044/82/88552 було задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» р/р НОМЕР_3 , Код , МФО 328351 суму боргу за договором кредиту в розмірі 334 920 доларів 77 центів США (за курсом НБУ на день ухвалення рішення - 2669714 грн 30 коп.), в тому числі борг: за кредитом 190 038,20 доларів США, за відсотками 44 289,19 доларів США, пеня за прострочення тіла кредиту 30 013,38 доларів США, пеня за прострочення відсотків 70 580,00 доларів СІЇІА.

Окрім того стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» р/р НОМЕР_3 , Код , МФО 328351 судовий збір в розмірі 1700 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» р/р НОМЕР_3 , Код , МФО 328351 витрати на ІТЗ в розмірі 120 грн.

25.11.2011 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчі листи № 2- 2069/11 на виконання вищезазначеного судового рішення.

Виконавчий лист, виданий Суворовським районним судом м. Одеси щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 , перебував на примусовому виконанні в Другому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, виконавче провадження ВП 30461414.

Під час проведення виконавчих дій в указаному виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно ОСОБА_1 , відомості про це внесені до відповідних реєстрів.

Так, 21.12.2011 року в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем другого Малиновського ВДВС Одеського МУК), ОСОБА_3 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Обтяження внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером 11993859.

16.12.2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі ООД AT «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про видачу дублікатів виконавчого листа № 2-2069/11 та про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів № 2- 2069/11.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 січня 2015 року по цивільній справі № 523/20203/14-ц заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікатів виконавчих листів № 2- 2069/11 та про поновлення строків для їх пред`явлення на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2011 року було задоволено частково. В частині заяви про видачу дублікатів виконавчих листів заяву задоволено, а в частині поновлення строків для їх пред`явлення- відмовлено.

16 січня 2024 року адвокат, ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з адвокатським запитом, у якому просила повідомити в рамках, якого виконавчого провадження був накладений арешт, на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження 30461414 від 21.12.2011, Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ, державний виконавець Д.Л. Плисюк. (реєстраційний номер обтяження 11993859). Також, просила повідомити на виконання якого документа, було відкрито виконавче провадження, хто був сторонами зазначеного виконавчого провадження, який стан виконавчого провадження на теперішній час. Окрім цього, адвокатом Семеновою Н.С. ставилося питання щодо надання відповідних копій постанов про відкриття, закінчення виконавчого провадження, постанов про накладення арешту (якщо такі є), ВП спецрозділ тощо.

22 січня 2024 року у відповідь на адвокатський запит Малиновським ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) була надана відповідь № 17043, якою було повідомлено що перевіркою бази АСВП було встановлено, що на примусовому виконанні Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ перебувало виконавче провадження ВП 30461414, про виконання виконавчого листа № 2-2069/11 від 25.11.2011 року Суворовського районного суду м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ „Райффайзен банк Аваль», заборгованості у розмірі 2670624,30 грн. у межах якого постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 30461414 від 21.12.2011 року, було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 . У зв`язку із знищенням архіву виконавчих проваджень 2011 років, у відповідності до «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» № 699/30567 від 09 червня 2017 року, а саме п.2 розділу XI - „Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становить три роки,, надати копії процесуальних документів вказаного виконавчого провадження, не виявляється можливим.

01 лютого 2024 року, адвокат Семенова Н.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 повторно звернулася до Малиновського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) із адвокатським запитом у якому просила повідомити, стан виконавчого провадження ВП 30461414 щодо виконання виконавчого листа № 2- 2069/11 від 25.11.2011 року Суворовського районного суду м. Одеси на теперішній час та у разі закриття (завершення) зазначеного виконавчого провадження просила повідомити підстави із посиланням на пункт законодавства на підставі якого воно було закрито (завершено).

07 лютого 2024 року у відповідь на адвокатський запит Малиновським ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) була надана відповідь № 32449, відповідно до якої було повідомлено, що відповідно до бази АСВП (ВП - спецрозділ) стан виконавчого провадження ВП 30461414 - завершений. У зв`язку із знищенням архіву виконавчих проваджень 2011 років, у відповідності до «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служ приватними виконавцями» № 699/30567 від 09 червня 2017 року, а саме п.2 розділ XI- «Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становить три роки» встановити підставу завершення виконавче провадження ВІ 30461414, не виявляється можливим. Додатково було повідомлено, що станом на цей час, виконавчий лист № 2-2069 від 25.11.2011 року Суворовського районного суду м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ „Райффайзен банк Аваль, заборгованості у 2670624,30 грн., на виконанні відділу не перебуває.

29 лютого 2024 року адвокат, ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Малиновського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) із заявою щодо негайного зняття арешту накладеного в рамках завершеного виконавчого провадження ВП 30461414, шляхом винесення відповідних постанов, про що просила повідомити заявника.

01 квітня 2024 року адвокатом, ОСОБА_4 , засобами поштового зв`язку «УКРПОШТА» була отримана відповідь на заяву про зняття арешту № 59774 від 06.03.2024 Малиновського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса), якою було відмовлено у знятті накладеного виконавчою службою арешту, у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження ВП 30461414 та у зв`язку із відсутністю у відділі даних щодо сплати боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Правові підстави судового рішення.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника) державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

За положеннями пункту 16 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 передбачено, що постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо: судом скасовано заходи забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням; при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена); після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено.

Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що не зняття відділом ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, а порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 127,260,261,353,447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

1.Скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати неправомірною бездіяльність Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП 30461414.

3. Зобов`язати Малиновський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з нерухомого майна, який накладений у виконавчому провадженні ВП 30461414 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, 30461414 від 21.12.2011, другий Малиновський ВДВС Одеського МУЮ, державний виконавець Д.Л. Плисюк (реєстраційний номер обтяження 11993859).

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня виготовлення повної ухвали суду.

Складено та підписано 22 квітня 2024 року.

Суддя: В.К. Кисельов