Справа № 344/629/24
Провадження № 22-з/4808/101/24
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

20 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Бойчука І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Івано-Франківського апеляційного суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Івано-Франківської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Івано-Франківської обласної прокуратури на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в :

В провадженні Івано-Франківського апеляційного суду перебуває справа за ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Івано-Франківської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Івано-Франківської обласної прокуратури на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року частково задоволено позов ОСОБА_1

Стягнуто з Івано-Франківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди за період з 10 листопада 2009 року по 31 березня 2021 року в розмірі 136 000 грн.

Також із Івано-Франківської обласної прокуратури стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 294,15 грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Івано-Франківська обласна прокуратура 17 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку подала апеляційну скаргу на вказане рішення.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 жовтня 2024 року для розгляду вказаної цивільної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий (суддя-доповідач) Василишин Л.В., судді: Максюта І.О., Фединяк В. Д.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду в складі судді Василишин Л. В. від 25 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Івано-Франківської обласної прокуратури на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, а саме запропоновано доплатити судовий збір.

ОСОБА_1 29 жовтня 2024 року також подав апеляційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду у складі колегії суддів Василишин Л.В., Максюти І. О., Фединяка В. Д. від 04 листопада 2024 року визнано поважними підстави для поновлення процесуального строку та поновлено ОСОБА_1 строк оскарження рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Івано-Франківської обласної прокуратури на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року.

До Івано-Франківського апеляційного суду 18 листопада 2024 року надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Василишин Л.В., Максюти І.О., Фединяка В.Д.

Заява обґрунтована тим, що суддя-доповідач не перевірила особу підписанта апеляції, у зв`язку із цим колегія суддів безпідставно відкрила апеляційне провадження. Судді Максюта І.О. та Фединяк В.Д., ухвалюючи рішення про відкриття апеляційного провадження за скаргою прокуратури області, не перевірили повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу.

У цій справі судді Івано-Франківського апеляційного суду Василишин Л.В. та Фединяк В.Д. 19.11.2024 заявили про самовідвід з метою усунення обставин, які б давали щонайменший сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів та суду.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід складу колегії суддів Василишин Л.В., Максюти І.О., Фединяка В.Д. у цій справі.

Заяву суддів Івано-Франківського апеляційного суду Василишин Л.В. та Фединяка В.Д. про самовідвід задоволено, а справу передано для проведення повторного автоматизованого перерозподілу й заміни суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.

Заяву про відвід судді Івано-Франківського апеляційного суду Максюти І.О. передано для вирішення зазначеного питання іншому судді, який визначається у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19 листопада 2024 року для розгляду вказаної цивільної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий (суддя-доповідач) Луганської В.М., судді: Максюта І.О., Барков В.М.

Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 листопада 2024 року для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід визначено суддю Бойчука І.В.

Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (частини 7, 8 статті 40 ЦПК України).

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Згідно з ч.1,4 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 36 ЦПК України до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стаття 37 ЦПК України передбачає недопустимість повторної участі судді в розгляді справи, що є підставою для відводу (самовідводу) судді, у випадках, якщо суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішує спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В процесуальному судочинстві діє презумпція безсторонності суду, яка може бути спростована.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Проте, право на відвід не являється абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них.

Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Тобто, окрім прямо визначених підстав для відводу, самовідводу судді, передбачених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, відвід судді може бути заявлений й з інших підстав (п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України). У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що відсутні підстави для задоволення заяви про відвід судді Івано-Франківського апеляційного суду Максюти І.О., оскільки посилання заявника на те, що ухвалюючи рішення про відкриття апеляційного провадження за скаргою прокуратури області суд не перевірив повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для виникнення сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Максюти І.О. У матеріалах справи відсутні дані, що апеляційна скарга підписана неповноважною особою.

Також для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше.

Заявником у заяві про відвід не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Максюти І.О. у розгляді цієї цивільної справи.

Враховуючи вищенаведене, вважаю що ОСОБА_1 не навів об`єктивних та обґрунтованих аргументів і фактів, які дають підстави сумніватися у безсторонності, неупередженості судді, а тому його доводи в заяві про відвід судді Максюти І.О. не є правовими підставами для її відводу в розумінні статей 36, 37 ЦПК України. У зв`язку з вищенаведеним, заява про відвід судді Максюти І.О. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 36, 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Івано-Франківського апеляційного суду Максюти І.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Івано-Франківської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Івано-Франківської обласної прокуратури на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Бойчук