ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5747/24 Справа № 212/1110/24 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Остапенко В.О., Тимченко О.О.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2024 року, яке постановлено суддею Козловим Д.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 березня 2024 року, та додаткове рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2024 року, яке постановлено суддею Козловим Д.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 21 березня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням.

Позовна заява мотивована тим, що вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 серпня 2023 року, який набув чинності, ОСОБА_2 була визнана винною у вчиненні відносно позивачки кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, внаслідок чого відповідачці було призначене покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Так, ОСОБА_2 спричинила позивачці тілесні ушкодження у вигляді: синців та подряпин обличчя, шиї, садна правого передпліччя; синця сідниці, забою куприка, які відносяться до летких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести діб, але не більше 21 дня.

Внаслідок отриманих травм ОСОБА_3 була завдана моральна шкода, оскільки вона впродовж тривалого періоду часу зазнавала моральні страждання від сильного фізичного болю та тривалої зміни умов свого життя через неможливість працювати під час амбулаторного лікування. Внаслідок заподіяння легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, виникли суттєві обмеження щодо способу її життя. Вказані обставини викликали у позивачки сильні душевні переживання і моральні страждання, оскільки стан її здоров`я, внаслідок отриманих травм, різко погіршився, бо вона відчувала фізичний біль, а також був порушений її нормальний сон та душевний спокій. Отже, під час лікування позивачка була змушена прикладати додаткові зусилля для виконання звичайних життєвих дій. Засуджена до теперішнього часу не відшкодувала позивачці спричинену шкоду, не вибачившись за вчинений кримінальний проступок. Виходячи з глибини моральних страждань позивачка оцінила розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 200000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_3 була завдана матеріальна шкода в сумі 4000 гри. на правничу допомогу адвоката, які вона змушена була витратити в зв`язку з неправомірними діями щодо неї. Так, 17.07.2023 ОСОБА_1 звернулась до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про скоєний відносно неї відповідачкою кримінальний проступок. Однак, відомості СВ ВП № 3 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області про кримінальний проступок не був внесений до ЄРДР безпідставно, оскільки за скаргою ОСОБА_3 слідчим суддею було зобов`язано в подальшому внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Позивачка була змушена для відновлення свого порушеного права та притягнення відповідачки до кримінальної відповідальності звернутись до адвоката, за послуги якого нею було сплачено грошові кошти в сумі 4000,00 грн. за подання скарги на бездіяльність ВП № 3 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальний проступок до ЄРДР за її заявою.

Також, ОСОБА_3 понесла витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 4000,00 грн. за складання й подання даного позову до суду, а також додаткові витрати в разі участі адвоката в її інтересах в судовому засіданні по справі.

На підставі викладеного, просила суд стягнути на свою користь з ОСОБА_2 , як відшкодування завданої моральної шкоди - 200 000,00 грн., як відшкодування завданої матеріальної шкоди - 4000,00 грн. та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 11 500,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 30000,00 грн.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 300 грн.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2024 року стягнуту з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 588,24 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення розміру компенсації моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн., вважаючи, що розумним та справедливим буде визначення моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн. Зазначає, що позивачкою не надано належних доказів на обгрунтування розміру моральної шкоди та судом не було враховано повної відсутності достовірних доказів того, що позивачка отримала в період з 16 липня 2023 року по 18 липня 2023 року ушкодження в області хребта, куприка чи крижа, а також доказів тривалого лікування та взагалі перебування позивачки на лікарняному і медикаментозного лікування. Судом не було враховано тієї обставини, що інцидент виник саме на грунті протиправної поведінки позивачки, яка 16.липня 2023 року потруїла голубів, які оселилися в під`їзді їхнього багатоквартирного будинку. Птахи помирали досить довго та у тяжких умовах, що бачили діти. Не розуміючи такої жорстокості, відповідачка підійшла до сусідки (позивачки ОСОБА_1 ) аби з`ясувати навіщо вона знущається над живими істотами, але відкривши двері ОСОБА_1 почала лаятися та першою відштовхнула відповідачку рукою, й вона, аби не впасти, вхопилась за руку позивачки, витягнувши її з квартири, після чого ОСОБА_1 почала відбиватися та між ними зав`язалася бійка. При цьому, саме відповідачка ОСОБА_2 першою повідомила про даний факт правоохоронні органи та під час розгляду кримінальної справи виявила щіре каяття, що було враховано судом при ухваленні вироку, а тому визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є безумовно необґрунтований та підлягає зменшенню.

Також, відповідачка просить суд зменшити розмір судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та змінити додаткове рішення суду, шляхом зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Зважаючи на те, що в апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення розміру компенсації моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн. та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивачки, а також розподілу судових витрат, колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині вирішення по суті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року, який набув чинності, ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року встановлено, що 16.07.2023, близько об 19-00 год., ОСОБА_2 прийшла до своєї сусідки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час розмови на порозі такої квартири між вказаними особами стався побутовий конфлікт та у ОСОБА_2 раптово виник умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 з мотивів гострої неприязні до неї. Так, 16.07.2023, близько 19-05 год., ОСОБА_2 , знаходячись на порозі квартири ОСОБА_1 , на майданчику 7-го поверху під`їзду 6 буд. 8 в Покровському районі м. Кривого Рогу, реалізуючи свій противоправний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень з мотивів гострої неприязні до неї, діючи умисно, нанесла один удар рукою в ділянку обличчя останньої, стала нігтями рук дряпати обличчя, шию, праву верхню кінцівку ОСОБА_1 та штовхати руками в ділянку тулуба, від чого потерпіла ОСОБА_1 впала на підлогу майданчика 7-го поверху під`їзду №6 будинку АДРЕСА_2 . В результаті протиправних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_1 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців та подряпин обличчя, шиї, садна правового передпліччя; синця сідниці, забою куприка, які за висновком експертизи №1123 від 08.08.2023 року, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня.

Спричинення наведених у вироку тілесних ушкоджень ОСОБА_3 з боку ОСОБА_2 підтверджуються висновком експерта № 1223 від 08.08.2023 року, долученим до справи представником позивачки.

Відповідно до змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже факти, встановлені вироком суду, а саме факт спричинення діями відповідачки ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, не підлягає доказуванню за даною справою.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції правильно вбачав причинний зв`язок між діями відповідачки та завданими позивачу тілесними ушкодженнями, і висновки суду першої інстанції в цій частині відповідачкою ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржено.

Взявши до уваги характер вчиненого відповідачкою ОСОБА_2 правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивачки ОСОБА_1 , пов`язаних з отриманням тілесних ушкоджень, характеру немайнових втрат позивачки у зв`язку з відновленням її фізичного та психологічного здоров`я, суд стягнув із ОСОБА_2 на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для покладення на відповідачку ОСОБА_2 обов`язку з відшкодування моральної шкоди, завданої позивачці ОСОБА_1 у зв`язку з протиправними діями останнього, які призвели до тілесних ушкоджень позивача.

Так, згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Судом встановлено, що позивачка зазнала душевних страждань та інших негативних явищ, у неї погіршився стан здоров`я, внаслідок вчинених відповідачкою протиправних дій.

У відповідності до ч. 3 ільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003">ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Колегія суддів, враховуючи характер вчиненого відповідачкою правопорушення та причини виникнення конфлікту між сторонами, глибину фізичних та душевних страждань позивачки, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, взявши до уваги те, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, не може погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування завданої моральної шкоди, у зв`язку з чим приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги у цій частині.

Враховуючи всі обставини справи, характер і обсяг фізичних і душевних страждань позивачки ОСОБА_1 та виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості суд визначає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 30 000,00 грн. до 1 000,00 грн.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі задоволення позову на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_2 на користь держави та з зменшує цей розмірі з 30 000,00 грн. до 10,00 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

Також, колегія суддів змінює додаткове рішення суду та зменшує розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, з 588,24 грн. до 19,61 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, судові витрати, понесені відповідачкою ОСОБА_2 , на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816,80 грн, підлягають компенсації останній за рахунок держави, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2024 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , змінити, зменшивши цей розмір з 30 000,00 гривень до 1 000 (однієї тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2024 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_2 на користь держави, змінити, зменшивши цей розмір з 300,00 гривень до 10 (десяти) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Додаткове рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2024 року в частині розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , змінити, зменшивши цей розмір з 588,24 гривень до 19 (дев`ятнадцяти) гривень 61 (шістдесят однієї) копійки.

В іншій частині додаткове рішення суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 (вісімдесят) копійок, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: