Справа № 369/261/24
Провадження № 2-о/369/171/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі судових засідань Мельник А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивували тим, що 08 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що складено відповідний актовий запис №91.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сімейне життя у сторін не склалось, наразі шлюб між сторонами носить лише формальний характер та не відповідає їхнім інтересам, а також інтересам малолітньої дитини. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам, просили суд розірвати шлюб, зареєстрований 08 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, про що складено відповідний актовий запис №91.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заявник ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутності та просив суд заяву задовольнити.

Заявниця ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи у її відсутності та проти задоволення заяви не заперечувала.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має малолітню дитину.

Відповідно до положень Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

При цьому, згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Згідно зі статтями 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис №91, прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на « ОСОБА_5 », що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 08 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 13 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області.

Заявники досягли згоди щодо місця проживання дитини, участі у забезпеченні умов життя та виховання дитини того з батьків, хто проживатиме окремо та розміру аліментів на дитину шляхом укладення 28 листопада 2023 року договору між батьками про визначення місця проживання дитини, здійснення батьківських прав, виконання обов`язків та порядок сплати аліментів.

Судом встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають.

Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками неможливе і суперечить інтересам подружжя та дітей.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Частиною 3 статті 293 ЦПК України, передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.».

Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.

Оскільки розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що збереження сім`ї є неможливим.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 109, 110-114 СК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та громадянкою України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 08 серпня 2008 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області 08 серпня 2008 року складено відповідний актовий запис № 91 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 08 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області).

Прізвище заявника ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_5 ».

Рішення суду про розірвання шлюбу, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.О. Фінагеєва