КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Рева О.І.
Єдиний унікальний номер справи № 373/1558/23
Апеляційне провадження № 22-ц/824 /6408/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

секретар - Кролівець О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2023 року у справі за позовом Виконавчого комітету Переяславської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У серпні 2023 року позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитин - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина із жовтня 2022 року перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради, як дитина що знаходиться у складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконанням батьками своїх батьківських обов`язків .

Наказом служби у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради від 25 січня 2023 року № 6-о малолітню Уляну було влаштовано до патронатного вихователя ОСОБА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Переяславської міської ради від 27 січня 2023 року малолітню Уляну було влаштовано до патронатного вихователя ОСОБА_3 терміном на три місяці.

Родина ОСОБА_1 02 лютого 2023 року взята під супровід Центру соціальних служб Переяславської міської ради, як така, що знаходиться в складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків, відсутністю нормальних умов проживання в занедбаній квартирі та відсутністю нормального харчування.

Відповідач ОСОБА_2 взагалі самоусунувся від виховання дитини та утримання сім`ї , проживає окремо, зловживає алкоголем, вживає наркотики та на контакт із соціальними службами не йде.

Від часу влаштування дитини до патронатного вихователя її батьки, відповідачі по справі, не цікавилися розвитком, вихованням дитини, не відвідували її та не брали участі в її утриманні. Лише після вмовляння працівників служби у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради, ОСОБА_1 зателефонувала до патронатного вихователя своєї доньки та кілька хвилин поспілкувалася з дочкою по телефону.

Жодні умовляння та роз`яснення щодо можливості та необхідності змінити своє життя аби подолати складну життєву ситуацію, в яку відповідачі потрапили внаслідок свого антисоціального життя, позитивних результатів не дали. Це створило загрозу життю та здоров`ю їх малолітньої дитини.

ОСОБА_1 виїхала з м. Переяслава, за її словами до м. Києва, де влаштувалася на роботу продавцем у магазин алкогольних напоїв. З її слів вона сильно втомлюється і немає можливості займатися своєю дитиною.

Відповідачі за місцем свого проживання характеризуються негативно, ведуть асоціальний спосіб життя, до належного утримання та виховання дитини зусиль не прикладали і не прикладають, мають занедбане житло, яке не придатне для проживання малолітньої дитини.

Малолітня дитина відповідачів проживає у родині патронатного вихователя, відвідує заклад дошкільної освіти, проходить курс соціалізації відповідно до свого віку.

Таким чином, відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки, нехтують батьківськими обов`язками, а тому наявні всі підстави для позбавлення їх батьківських прав.

Виконавчим комітетом Переяславської міської ради, як органом опіки та піклування, наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_4 .

У прохальній частині позову просили:

позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо їх малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2023року до участі в справі судом була залучена ОСОБА_3 , як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, оскільки малолітня дитина відповідачів виховується та утримується в її патронатній сім`ї.

Представник позивача 02 жовтня 2023 року подав до суду заяву відповідача ОСОБА_2 від 26 вересня 2023 року про визнання пред`явленого до нього позову в повному обсязі та про розгляд справи в його відсутності і суд, відповідно до приписів ст. 206 ЦПК України прийняв визнання ним позову та відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України вирішує питання щодо судових витрат, в частині вимог до нього: 50% сплаченого позивачем судового збору підлягають поверненню позивачу з бюджету, а 50% - стягненню з нього на користь позивача.

Представник позивача 22 листопада 2023 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити,

Відповідач ОСОБА_1 позову не визнала та пояснила, що в силу певних життєвих обставин не могла забезпечити дитині нормальні умови проживання та виховання. Батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. У січні 2023 року вона передала доньку соціальним службам для влаштування на виховання та утримання. Від цього часу вона дитини не бачила. Зазначає про те, що вона зайнята на роботі, а тому не могла спілкуватися з дитиною. Зараз вона змінила місце проживання, місце роботи та намагається облаштувати своє життя. Після облаштування свого життя (невідомо коли), вона обов`язково забере дитину для подальшого виховання та утримання.

В цілому її пояснення занадто емоційні, нестримані, а поведінка невротична, що супроводжується грубістю у спілкуванні. Лексичний запас занадто низький, але містить безліч сленгових виразів, що перебувають на межі із проявом неповаги до співрозмовника.

Третя особа ОСОБА_3 зазначила про те, що позовні вимоги слід задовольнити заради самої малолітньої дитини, оскільки вона, як патронатний вихователь, побачила зміни у поведінці дитини, котра була асоціальна. Дівчинка потрапила в її сім`ю в січні 2023 року і не мала елементарних навиків самостійного харчування відповідно своєму віку, не знала смаку деяких продуктів харчування. Прийшла в її сім`ю майже без речей, не мала медичного обстеження, хоча має вроджені і набуті хвороби, пов`язані зі слухом. Майже два місяці вона кричала і не могла спокійно спати, боялася чоловіків, змальовувала в своїх дитячих малюнках оголеного чоловіка з мамою на руках. Ймовірно, за висновком дитячого психолога, вона була свідком сексуальних втіх матері.

Уляна здібна і її слід розвивати, не дивлячись на те, що вона по своїй натурі бунтарка. Процес її перевиховання має позитивні результати: вона здобула певні навички, навчилася спілкуватися з іншими дітьми та дорослими, чого не змогли і не можуть надати їй батьки.

За цей період дитина набрала вагу, але не виросла, вона дуже маленького зросту.

Від січня 2023 року відповідачка ОСОБА_1 жодного разу не відвідала доньку, не цікавилася нею і не піклувалася про неї. ОСОБА_4 ставиться до неї не як до патронатного вихователя, а як до мами, а до її чоловіка як до тата, хоча і не називає їх так.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради також вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки знає сім`ю ОСОБА_1 по службі та соціальному супроводу. Матір ОСОБА_1 своєю поведінкою спричинила наслідки негативного виховання своєї дочки, котра, в свою чергу, скопіювала її по відношенню до своєї доньки ОСОБА_4 . Наявність великої занедбаної квартири свідчить про небажання займатися домашнім господарством та елементарним влаштуванням свого побуту. Тому слова ОСОБА_1 про те, що вона виправиться, знайде нормальне житло та роботу, а потім почне займатися вихованням доньки пусті обіцянки. Вона не відноситься до дитини як матір, вона навіть не знає про що з нею можна поговорити у такому віці. За весь період перебування дитини у сім`ї патронатного вихователя, ОСОБА_1 не проявила ні турботи, ні інтересу до дитини.

Рішенням Переяслав-Хмельнрицького міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2023 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно їх малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернуто виконавчому комітету Переяславської міської ради з державного бюджету 50 відсотків судового збору щодо вимоги до відповідача ОСОБА_2 , що становить 671 грн (шістсот сімдесят одну грн), сплаченого ним при зверненні з даним позовом в загальному розмірі 2 684 грн 00 відповідно до платіжної інструкції № 486 від 15 липня 2023 року в Переяслав-Хмельницькому УДКСУ.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь виконавчого комітету Переяславської міської ради судові витрати в розмірі 671 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Переяславської міської ради судові витрати в розмірі 1 342 грн.

Після набрання рішенням законної сили направити його копію державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини до Переяславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У скарзі посилалася на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначала, що суд при винесенні не врахував інтереси дитини, а також не взяв до уваги судову практику з цього питання.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач зазначив, що рішення суду відповідає вимогам закону, є обґрунтованим, доводи скарги безпідставними.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 18 квітня року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Представники позивача приймали участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції. Представник апелянта адвокат Петренко П.І. просиву розглядати справу в його відсутність.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особи, які приймають участь у справі, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, доказів поважності своєї неявки особи суду не надали, тому колегія суддів вважає, що їх неявка не може бути визнана судом поважною.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що відповідачі перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 видане 06.09.2018 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом служби у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради від 25 січня 2023 року № 6-о малолітню ОСОБА_4 було влаштовано до патронатного вихователя ОСОБА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Переяславської міської ради від 27 січня 2023 року малолітню ОСОБА_4 було влаштовано до патронатного вихователя ОСОБА_3 терміном на три місяці.

Родина ОСОБА_1 02 лютого 2023 року взята під супровід Центру соціальних служб Переяславської міської ради, як така, що знаходиться в складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків, відсутністю нормальних умов проживання в занедбаній квартирі та відсутністю нормального харчування.

Відповідно до наказу Центру соціальних служб Переяславської міської ради від 02 лютого 2023 року № 26-з, розпочатий соціальний супровід сім`ї ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколів засідання міждисциплінарної команди з ведення випадку дитини ОСОБА_4 , яка перебуває в складних життєвих обставинах та влаштована до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_3 , що відбувалися 28 лютого 2023 року, 31 березня 2023 року, 31 травня 2023 року батьки не з`являлися на засідання для участі у вирішенні подолання складних життєвих обставин.

Рішенням виконавчого комітету Переяславської міської ради від 18 квітня 2023 року № 142-08 термін перебування малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитини, яка перебуває в складних життєвих обставинах, влаштованої в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_3 продовжено терміном на три місяці.

Рішенням виконавчого комітету Переяславської міської ради від 16 травня 2023 року № 199-10 «Про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 » наданий висновок про доцільність позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до акту умов проживання ОСОБА_1 від 29 травня 2023 року, складеного депутатом Переяславської міської ради Шамраєм М. за місцем своєї реєстрації в квартирі ОСОБА_1 не проживає. За її словами вона винаймає житло у м. Києві, де намагається працевлаштувалися. У квартирі їй належить певна частка, котру вона не оформила на себе після смерті батька. Квартира має чотири кімнати , загальною площею 75,80 кв. м., але перебуває у занедбаному стані та повній антисанітарії. Вихованням та утриманням доньки ОСОБА_4 мати ОСОБА_1 не займається. У квартирі відсутні умови для проживання та розвитку малолітньої дитини.

Характеристика ОСОБА_1 , складена тим же депутатом міської ради свідчить про те, що ОСОБА_1 заміжня, але з чоловіком однією сім`єю не проживає. Від шлюбу має малолітню доньку, але не займається її вихованням та утриманням. Вживає спиртні напої, палить, товаришує з людьми сумнівної репутації, яких запрошує до себе в гості у занедбану квартиру. Постійного місця роботи не має і не має наполегливості займатися вихованням своєї дитини.

Із акту умов проживання ОСОБА_2 від 29 травня 2023 року , складеного депутатом Переяславської міської ради ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований та сам проживає у будинку своєї матері. Домашнім господарством та благоустроєм не займається, про що свідчить занедбаність домоволодіння. У будинку відсутні умови для проживання та розвитку малолітньої дитини.

Характеристика ОСОБА_2 , складена тим же депутатом міської ради свідчить про те, що він одружений, але з дружиною однією сім`єю не проживає. Від шлюбу має малолітню доньку, але не займається її вихованням та утриманням. Вживає спиртні напої, наркотичні засоби, палить. Постійного місця роботи не має і не має бажання займатися вихованням своєї дитини, веде паразитичний спосіб життя проживає за рахунок своєї матері.

Свідки по справі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , сусіди відповідачки по справі, пояснили що ОСОБА_1 знають змалечку, адже проживали до недавнього часу з нею в одному під`їзді будинку. ОСОБА_1 ще дитиною зазнала прояву неповаги від своєї матері, а тому скопіювала її поведінку стосовно своєї доньки. Вона не може і не здатна виховувати дитину, бо є неврівноваженою; лінькуватою; такою, що веде розгульний образ життя; байдуже ставиться до долі своєї доньки. Дитина мала завжди неохайний і недоглянутий вигляд, могла самостійно гуляти у дворі будинку не за своїм віком; у квартирі не мала навіть свого куточка та нормальних іграшок, бо жила серед лахміття у занедбаній квартирі з мамою та бабою, що вели асоціальний спосіб життя, перетворивши власну квартиру на притон для п`яниць і наркоманів.

Свідок ОСОБА_12 зазначила, що здійснюючи соціальний супровід сім`ї відповідачів, їй не вдалося досягти позитивних результатів, оскільки відповідачі на контакт не йдуть. Із січня 2023 року ОСОБА_1 зникла з м. Переяслава, а коли з нею був установлений контакт, стало зрозуміло, що вона змінюватися не бажає, постійно придумуючи нові відмовки і вигадуючи безглузді причини неможливості змінити ставлення до свого життя і виховання дитини.

Встановлені обставини свідчать про невиконання відповідачкою обов`язків по утриманню своєї дитини протягом тривалого часу та байдуже ставлення до своєї дочки.

Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У п. 15 Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року роз`яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Зважаючи на вищенаведені вимоги чинного законодавства України, роз`яснення пленуму Верховного Суду України мають бути переконливі докази того, що батько/мати свідомо усунулись від виконання обов`язку встановленого законом, враховуючи при цьому поведінку батьків.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.

Згідно із ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини , батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток , батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя , батьки зобов`язані поважати дитину.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України, відповідно до положень якої мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст.155 Сімейного Кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 4 статті 155 Сімейного Кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пункт 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01 листопада 2017 року у справі № 211/559/16-ц).

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15ц зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного Кодексу України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею 165 Сімейного Кодексу України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа , в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, по досягненню чотирнадцяти років.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Як видно із матеріалів справи, свідомими діями відповідачів тривалий час порушується право їх малолітньої дитини на утримання та належне виховання, спілкування, увагу, турботу та матеріальне забезпечення. Зазначені факти, враховуючи винну поведінку відповідачів, суд обґрунтовано розцінив як ухилення від виховання дитини.

Відповідачка відповідно до ст. 76-81 ЦПК України не надала жодного доказу на спростування тверджень позивача щодо неналежної поведінки ОСОБА_1 по відношенню до своєї дочки Уляни, не надала належних і допустимих доказів поважності причин невиконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітньої дочки. Не надано таких доказів і до апеляційної скарги. Відповідач ОСОБА_2 позов визнав у категоричній формі.

Відповідно до приписів ст. 171 Сімейного Кодексу України суд першої інстанції не заслуховував думку дитини при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав її батьків в силу її малолітства (дитині на момент розгляду справи виповнилось п`ять років). Вона не може усвідомити суть спору аби зрозуміти у достатній мірі позовні вимоги та висловити свою згоду чи незгоду про позбавлення її батьків батьківських прав відносно неї.

За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд встановив і це підтверджується наявними в справі доказами відсутність об`єктивних підстав, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку матері та батька по відношенню до своєї дитини, тому дійшов обгрунтованого висновку, що інші заходи впливу на відповідачів, окрім позбавлення їх батьківських прав, будуть недостатніми, в даному випадку лише позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

З огляду на вказане, доводи зазначені в апеляційній скарзі були предметом детального дослідження суду першої інстанції, додаткової перевірки і оцінки не потребують, зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, не підтвердженні жодним доказом, є безпідставними, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України ,колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2024 року.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова