Провадження № 2-о/127/550/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2024 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Матвеєвій А.О.,
за участі представника заявника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на утриманні,-
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_2 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на утриманні.
26.08.2024 на адресу суду від заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що між ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 існує спір з приводу наявності чи відсутності підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_2 . Таким чином, встановлення факту перебування на утриманні дитини заявнику необхідно для подальшого вирішення правового спору з приводу наявності чи відсутності підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_2 , у зв`язку з чим у заявника фактично виник спір з органом, який вирішує питання надання відстрочки від призову на військову службу, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. А тому заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно залишити без розгляду.
04.09.2024 представник заявника адвокат Вдовцова А.Д. подала заперечення на пояснення щодо заяви. Сторона заявника категорично не погоджується з думками та твердженнями заінтересованої особи. Згідно повідомлення голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 №362/1363 від 09.07.2024, заявникові ОСОБА_2 протоколом від 09.07.2024 №8 відмовлено в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у зв`язку із відсутністю рішення про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком, або рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаний, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 ЦПК України та відповідно до Додатку 5 до постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 «Про затвердження Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Заявник звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про встановлення факту перебування дитини на утриманні, з метою отримання одного з документів, який підтвердив би його право на відстрочку та який чітко передбачений Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024. Оскільки ОСОБА_2 не звертався з позовом в порядку адміністративного судочинства про оскарження відмови ІНФОРМАЦІЯ_4 в наданні відстрочки від призову на військову службу, а звернувся в порядку цивільного судочинства із заявою про встановлення факту перебування дитини на утриманні, з метою оформлення відстрочки, спору про право не вбачається, виходячи з того, що ухвалення судом рішення про встановлення даного факту жодним чином не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, оскільки спору не має. Спір про право щодо наявності чи відсутності підстав для оформлення відстрочки, мав би місце у випадку звернення ОСОБА_2 в порядку адміністративного судочинства з приводу відмови у наданні відстрочки заявникові, але такий спір про право не може мати місця у справі про встановлення факту перебування на утриманні дитини військовозобов`язаного.
Отже, зазначені обставини свідчать про відсутність між заявником ОСОБА_4 та заінтересованою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 спору про право з приводу наявності чи відсутності підстав для відстрочки, тому і підстав для залишення заяви без розгляду не має.
Суд поставив на обговорення питання щодо залишення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на утриманні, оскільки з поданих доказів та позиції заінтересованої особи вбачається спір про право.
Представник заявника адвокат Вдовцова А.Д. заперечила щодо задоволення заяви про залишення її без розгляду, мотивуючи обставинами, викладеними у письмових запереченнях.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином.
Суд, заслухавши позицію представника заявника, ознайомившись з матеріалами заяви, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 7 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.
Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; суттю спору є - суперечності, конфлікт, протиборство сторін; спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 існує спір з приводу наявності чи відсутності підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_2 .
Враховуючи вище викладене, подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення не підлягає розгляду в окремому провадженні. У разі незгоди ІНФОРМАЦІЯ_2 надати відстрочку від призову під час мобілізації ці дії бездіяльність можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку.
З огляду на викладене заява ОСОБА_2 про встановлення факту утримання дітей, підлягає залишенню без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 293, 294 ЦПК України суд,
П О С Т А Н О В И В:
Цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на утриманні - залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09.09.2024.

Суддя О.О. Жмудь