Справа № 750/58/24
Провадження № 2/750/585/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Мойсієнко К.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів у порядку регресу,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу коштів, понесених на сплату заборгованостей за комунальні послуги в розмірі 16629 грн. 02 коп.

Обґрунтовано позов тим, що ОСОБА_1 є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.10.2004 у справі № 2-6052/2004 встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_2 : виділено в користування ОСОБА_1 разом з її, на той час, неповнолітніми дітьми - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кімнати площею 12 кв.м. з балконом та 17,4 кв.м. з балконом. Туалет, ванну кімнату, кухню та коридор залишено у спільному користуванні. На підставі вказаного рішення суду було розподілено особові рахунки, одним із наймачів вказаної квартири була позивач та її діти. У подальшому, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.09.2020 у справі № 750/2791/20 встановлено порядок користування вказаною квартирою та виділено ОСОБА_2 разом з її малолітньою дитиною ОСОБА_5 укористування ізольовану жилу кімнату, загальною площею 12,00 кв.м., з балконом. Позивачу по даній справі та її сину ОСОБА_6 виділено у користування ізольовану кімнату, загальною плошею 17.40 кв.м. з балконом. Інші приміщення квартири: кухню, ванну, кімнату, вбирально, коридор залишено у спільному користуванні. На підставі вказаного рішення знову було перерозподілено особові рахунки між позивачем та відповідачем. У період спільного користування квартирою утворились заборгованості за користування комунальними послугами, а саме: 1) за період з 01.12.2017 по 01.10.2020 утворилася заборгованість за користування послугами з опалення житлової площі та підігріву води в квартирі АДРЕСА_1 , яка склала 44265 грн. 81 коп. За прострочення виконання боржниками зобов?язання нараховано 3 % річних в розмірі 1454 грн. 30 коп. та інфляційні втрати в розмірі 1445 грн. 52 коп. Вказана заборгованість була стягнута Деснянським районним судом м. Чернігова на підставі судового наказу від 12 листопада 2020 року (справа № 750/9656/20 (провадження № 2-н/750/2219/20)). 06.07.2021 було відкрито виконавче провадження № 6598509 з виконання вказаного судового наказу. 22.05.2023 виконавче провадження № 6598509 закрито у зв?язку з повним виконанням позивачем рішення. За період з 01.05.2018 по 01.10.2019 утворилася заборгованість за користування послугами з водопостачання та водовідведення в квартирі АДРЕСА_1 , яка становить 2447 грн. 20 коп, і стягнута відповідно до судового наказу Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2019 року по справі № 750/12379/19 (провадження № 2-н/750/1866/19). 23.09.2023 відкрито виконавче провадження № 71340484 з виконання вказаного судового наказу. 28.09.2023 виконавче провадження завершено у зв?язку з фактичним його виконанням у повному обсязі. Борг у розмірі 2511 грн. 23 коп. сплачений позивачем особисто. Відповідач не брала участі у сплаті боргу. На сьогоднішній день між сторонами не досягнуто жодної згоди щодо відшкодування витрат за сплату заборгованостей за користування послугами з теплопостачання, водопостачання та водовідведення, у зв`язку із чим позивач звернулася до суду із позовом про стягнення вказаних коштів з відповідача у порядку регресу.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супруна О.П. від 04 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 січня 2024 року відведено суддю ОСОБА_7 від розгляду справи.

Автоматизованою системою документообігу суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, дану справу було розподілено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Рахманкуловій І.П.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 січня 2024 року справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

08.02.2024 відповідач через систему «Електронний суд» направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач зазначає, що при відкритті особового рахунку на своє ім`я за адресою: АДРЕСА_3 у листопаді 2020 року було сплачено 2401 грн. 58 коп. безпосередньо на рахунок КП «Чернігівводоканал» у рахунок погашення заборгованості. З приводу заборгованості по судовому наказу, виданому Деснянським районним судом м. Чернігова 16.03.2021 по справі № 750/9656/20, відповідач зазначає, що на даний час не має змоги її сплатити у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та тяжкими життєвими обставини. Вона самостійно виховує малолітню дитину, отримує лише допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомогу одинокій матері і є студенткою 2 курсу КЗ «Чернігівський базовий медичний коледж» денної форми навчання. Крім того, станом на 07.02.2024 виконавче провадження по виконанню судового наказу по справі № 2-н/750/2219/20 державним виконавцем не закінчено.

Представник позивача у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі. Також, у зв`язку із визнанням позовних вимог у повному обсязі, відповідач просила стягнути з неї лише 50 % судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду, а інші 50 % просила повернути позивачу з Державного бюджету України. Крім того, відповідач просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

У відповідності до частини шостої статті 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно із частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.10.2004 по справі № 2-6025/2004 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про зміну умов найму житлового приміщення, встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_2 , виділивши ОСОБА_1 разом з її неповнолітніми дітьми кімнати площею 12 кв.м. з балконом та 17,4 кв. м. з балконом, а ОСОБА_8 кімнату площею 10,1 кв.м.; місця загального користування залишено в спільному користуванні (а.с. 9).

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.09.2020 по справі № 750/2791/20 за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради про зміну договору найму квартири, встановлення порядку користування квартирою та зобов`язання укласти окремі договори найму, змінено договір найму квартири АДРЕСА_1 , шляхом: виділення ОСОБА_2 разом з її малолітньою дитиною ОСОБА_5 ізольованої жилої кімнати, загальною площею 12,00 кв.м. з балконом; виділення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ізольованої кімнати, загальною площею, 17,40 кв.м. з балконом; інші приміщення залишено в спільному користуванні (а.с. 10-13).

Відповідно до довідки про мешканців кватири АДРЕСА_1 , в квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 (власник/наймач), ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_6 (син), ОСОБА_5 (онука) (а.с. 20).

Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.11.2020 по справі № 750/9656/20 (провадження № 2-н/750/2219/20), виданому за заявою товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 заборгованість за отримані послуги з теплопостачання за період з 01.12.2017 по 01.10.2020 в сумі 44265 грн. 81 коп., 3% річних в сумі 1454 грн 30 коп., інфляційні в сумі 1445 грн 52 коп. та по 70 грн 07 коп. з кожного у відшкодування судового наказу (а.с. 14).

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 06.07.2021 відкрито виконавче провадження № 65985509 по виконанню судового наказу № 2-н/750/2219/20 по стягненню заборгованості розмірі 47165 грн 63 коп. та 70 грн 07 коп. судового збору з ОСОБА_1 (а.с. 15).

Довідкою № 54 від 17.05.2023 про розмір платежів за послугу з централізованого опалення та послугу з централізованого постачання гарячої води підтверджується, що ОСОБА_1 по справі № 2-н/750/2219/20 сплачено заборгованість (а.с. 16).

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.05.2023 закінчено виконавче провадження № 65985509 по виконанню судового наказу № 2-н/750/2219/20 по стягненню заборгованості розмірі 47165 грн. 63 коп. та 70 грн. 07 коп. судового збору з ОСОБА_1 , у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення (а.с. 18).

Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.11.2019 по справі № 750/12379/19 (провадження № 2-н/750/1866/19), виданому за заявою Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2018 по 01.10.2019 в сумі 2447 грн. 20 коп. та по 64 грн. 03 коп. з кожного у відшкодування судового збору (а.с. 19).

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.09.2023 закінчено виконавче провадження № 71340484 по виконанню судового наказу № 750/12379/19 (2-н/750/1866/19) по стягненню заборгованості розмірі 2511 грн. 23 коп. з ОСОБА_1 на користь КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення (а.с. 22).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж. утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлений обов?язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно частини четвертої статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов?язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Кожен співвласник зобов?язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов?язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат усудовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 травня 2023 року у справі № 636/3459/19 (провадження № 61-11369621).

Аналогічний підхід можна застосувати і до неприватизованої квартири, оскільки обов?язок щодо сплати комунальних платежів наявних і у повнолітніх членів квартиронаймача.

Позивач має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з солідарних боржників у рівній частці.

Оскільки боржників по заборгованостям троє, то відповідач зобов?язана відшкодувати понесені витрати на сплату комунальних послуг в розмірі 1/3 від розміру всієї заборгованості.

Враховуючи викладене, а також визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 16629 грн. 02 коп.

Також, у зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Правничу допомогу позивачеві надавав адвокат Прокоф`єв Б.І. на підставі договору про надання правничої допомоги № 45/23 від 14.11.2023 (а.с. 25) та ордеру серії СВ № 1056626 (а.с. 29).

Згідно з квитанцією № 091337 серії ААЛ від 28.12.2023, виданої адвокатом Прокоф`євим Б.І. вартість послуги правничої допомоги в Деснянському районному суді м. Чернігова по Договору № 45/23 від 14.11.2023 складає 8000 грн (а.с. 27).

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі. Проте, враховуючи визнання позову та клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

Також, згідно положень частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд на підставі вимог частини першої статті 141 та частини першої статті 142 ЦПК України приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а іншу частину витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків необхідно покласти на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 141, 142, 258, 259, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) про стягнення коштів у порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 16629 грн. 02 коп. (шіснадцять тисяч шістсот двадцять дев`ять грн. 02 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) 536 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого згідно квитанції № 5449-4927-1344-1890 від 29.12.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя