Провадження №: 2-о/336/310/2024
РІШЕННЯ

іменем України

18 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Петренко Л.В., присяжних Завади Т.В., Кривицької А.І., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянув у судовому засіданні в залі цивільну справу № 336/6619/24 (номер провадження 2-о/336/310/24), в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1 , особа, щодо якої розглядається справа: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування,

про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, встановлення піклування і призначення піклувальника, -

за участі:

заявника ОСОБА_1 ,

особи, щодо якої розглядається справа - ОСОБА_2

представника особи стосовно якої розглядається справа адвоката Колеснікової Т.А.,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_3 ,

встановив:

04 липня 2024 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 із заявою про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, встановлення піклування і призначення піклувальника, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу з інвалідністю 2 групи, обмежено дієздатною та призначити його піклувальником.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що він здійснює піклування над фізичною особою похилого віку, своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання, пенсіонером за віком ОСОБА_2 . Вона потребує постійного стороннього догляду у зв`язку зі станом здоров`я.

Він є найближчим родичом ОСОБА_2 , який опікується її проблемами та станом здоров`я, надає матері допомогу у вирішенні побутових питань, придбанні продуктів харчування та лікуванні.

На даний час для встановлення піклування необхідно в судовому порядку визнати ОСОБА_2 . обмеженою в цивільній дієздатності фізичною особою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2024 року відкрито провадження у справі, в порядку окремого провадження, у складі одного судді та двох присяжних. Роз`яснено заінтересованій особі право на подання відзиву на заяву і докази, які в них наявні. Доручено Південно-Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги забезпечити представництво інтересів особи стосовно якої розглядається справа ОСОБА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2024 року призначено амбулаторну судову-психіатричну експертизу стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведення експертизи доручено експертам Запорізької філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України». Витребувано від МСЧ АТ «Мотор Січ» медичну документацію стосовно ОСОБА_2 . Провадження у справі було зупинене на час проведення експертизи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2024 року відновлено провадження у цивільній справі, призначено судове засідання.

В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Представник особи, щодо якої розглядається справа адвокат Колеснікова Т.А. та ОСОБА_2 не заперечували проти задоволення заяви.

Представник заінтересованої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, не заперечував проти задоволення заяви.

Суд, заслухав пояснення учасників справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 293 ЦПК України у випадках, встановлених пунктом 1 частини другої цієї статті, розгляд справ проводиться судом за обов`язковою участю адвоката особи, стосовно якої розглядається справа. У разі якщо особа не залучила адвоката, суд залучає його через орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Частиною першою статті 294 ЦПК України встановлено обов`язок суду під час розгляду справ окремого провадження роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю ОСОБА_1 , чого сторони не оспорюють.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю другої групи, внаслідок загального захворювання, непрацездатна, інвалідність встановлена безстроково, що підтверджується довідкою сер. МСЕ серії АГ № 027182 від 02 серпня 2002 року.

Відповідно до виписки із медичної картки хворого від 26 червня 2024 року, виданої Медико-санітарною частиною «Мотор Січ» ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійної сторонньої допомоги. ОСОБА_2 має такі діагнози: Ішемічна хвороба серця дифузний кардіосклероз СН II А ФКЗ. Гіпертонічна хвороба III стадія, 2 ступеня важкості, високий клас ризику. Церебральний атеросклероз. Прогресуюча дісциркуляторна енцефалопатія 3 ступеня. Двобічний гонартроз III ступеня важкості. Синовііт. Розрив медіального меніска.

Згідно з висновком від 26 червня 2024 року виданим Медико-санітарною частиною «Мотор Січ» про наявність порушення функції організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі рекомендовано соціальну послугу з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 412 від 19 вересня 2024 року ОСОБА_2 , 1948 р.н., виявляє ознаки психічного розладу у вигляді органічного емоційно-нестійкого (астенічного) розладу легкого ступеню судинного генезу (гіпертонічна хвороба), на що вказує: нормальний розвиток з дитинства; отримана середньо-спеціальна освіта; трудова діяльність; сімейний стан; відсутність будь-яких психопатологічних розладів на протязі всього життя та диспансерного обліку у лікаря психіатра; спостереження сімейного лікаря з приводу гіпертонічної хвороби; прийом гіпотензивного лікування; інвалідизація з приводу кардіологічного захворювання; погіршення стану протягом останнього року - посилення задухи, почастішання відчуття серцебиття, перебоїв в роботі серця, посилення набряків на нижніх кінцівках, частий головний біль, біль в обох колінних суглобах, посилений при ході, плаксивість, розсіяність, забудькуватість.

При дослідженні виявляє: продуктивність контакту; докладність, торпідність мислення; незначне зниження фіксаційної пам`яті; емоційну лабільність, плаксивість; нестійкість уваги, відволікаємість; швидке виснаження; збереженість інтелектуальних функцій; відсутність галюцинаторно-маячної симптоматики; збереженість критики до свого стану.

Виявлені докладність і торпідність мислення, незначне зниження фіксаційної пам`яті, нестійкість уваги, відволікаємість, швидке виснаження свідчать про органічний симптомокомплекс судинного ґенезу.

Ступінь наявних порушень у психічній діяльності не такий, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За своїм психічним станом може з`являтися в судове засідання та особисте давати пояснення по суті справи в суді.

Таким чином, ОСОБА_2 , 1948 р.н., виявляє ознаки психічного розладу у вигляді органічного емоційно-нестійкого (астенічного) розладу легкого ступеню судинного генезу (гіпертонічна хвороба). Вона може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

13 вересня 2024 року Головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району подано до суду витяг з протоколу № 34 засідання опікунської ради з питань захисту прав недієздатних або обмежено у дієздатності осіб, згідно з яким опікунська рада вирішила підготувати подання до суду по факту призначення ОСОБА_1 піклувальником над матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1, 2 статті 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно із ч.ч. 2-5 ст. 63 ЦК України піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Особа може бути призначена піклувальником лише за її письмовою заявою.

Піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки піклувальника.

Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 69 ЦК України піклувальник над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, зобов`язаний дбати про її лікування, створення необхідних побутових умов. Піклувальник дає згоду на вчинення підопічним правочинів відповідно до статей 32 та 37 цього Кодексу та зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Згідно з ч. 1 ст. 296 ЦПК України заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, наркологічним або психіатричним закладом.

Відповідно до ч. 1 ст. 297 ЦПК України у заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи мають бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище.

Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу (ч. 1 ст. 298 ЦПК України).

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Про це ж зазначав і Верховний Суд у постанові від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказаний висновок враховується судом, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28 березня 1972 року роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи слідує, що у ОСОБА_2 відсутні будь-які психопатологічні розлади на протязі всього життя та остання на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебувала.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю другої групи, внаслідок загального захворювання, інвалідизація з приводу кардіологічного захворювання.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про психічний розлад, що істотно впливає на здатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-III кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 412 від 19 вересня 2024 року ОСОБА_2 , 1948 р.н., виявляє ознаки психічного розладу у вигляді органічного емоційно-нестійкого (астенічного) розладу легкого ступеню судинного генезу (гіпертонічна хвороба). Вона може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Висновок експерта узгоджується з медичними документами ОСОБА_2

Діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, для застосування в Україні. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних із станом її психічного здоров`я (частина перша статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу»).

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

В пункті 68 рішення Європейського Суду з прав людини від 27 березня 2008 року у справі «Штукатуров проти Росії» N 44009/05, в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський Суд з прав людини виходив з того, що в справах осіб, які страждають на психічні розлади, національні суди користуються деякою свободою розсуду: наприклад, вони можуть вживати відповідні процесуальні підходи для забезпечення належного здійснення правосуддя, захисту здоров`я відповідної особи і подібне. Однак такі підходи не повинні зачіпати саму суть права заявника на справедливий судовий розгляд, гарантованого статтею 6 Конвенції. При оцінці того, чи був необхідним той чи інший процесуальний підхід, такий як слухання без участі особи, Європейський Суд з прав людини бере до уваги всі відповідні чинники, такі, як сутність і складність питань, що розглядалися національним судом, їх значення для особи, реальність загроз для інших чи самої особи в разі слухання за її участі і т. п.

У пункті 71 цього рішення вказано, що особа з психічними розладами повинна мати можливість брати участь у слуханнях своєї справи безпосередньо або, за необхідності, в інший спосіб (через представника), адже вирішується питання обмеження прав особи практично в усіх сферах життя.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що незважаючи на розумові розлади, особа залишалася відносно самостійною. В таких умовах суд повинен був мати як мінімум короткий візуальний контакт із особою, а краще опитати її. Відтак, Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що, вирішуючи справу про визнання особи недієздатною виключно на підставі письмових доказів, не побачивши і не почувши особу, суд порушив право особи на справедливий судовий розгляд, передбачене частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 73 Рішення ЄСПЛ у справі "Штукатуров проти Росії").

Заслухана у судовому засіданні ОСОБА_2 , стосовно якої розглядається питання про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, досить чітко висловлювалася з приводу дати та місця свого народження, місця свого проживання тощо. При цьому ОСОБА_2 цілком усвідомлено заперечувала наявність у неї будь-якого психічного захворювання, а посилалася тільки на фізичні хвороби, що заважають їй повноцінно реалізовувати свої цивільні права та обов`язки.

Таким чином, оцінивши докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заявника щодо встановлення обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_2 та призначення їй піклувальника.

Керуючись статтями 36, 37, 60, 63 ЦК України, ст. ст. 293, 294, 295-300, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , особа, щодо якої розглядається справа: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, встановлення піклування і призначення піклувальника відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне найменування учасників справи:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

Особа щодо якої розглядається заява: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник особи щодо якої розглядається справа адвокат Колеснікова Тетяна Альбертівна, яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 15 серпня 2024 року № 822Зап, свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю від 02 грудня 2000, № 503, адреса робочого місця адвоката: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 117 офіс 1.

Заінтересована особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, , адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, 34, 69068.

Дата складання повного судового рішення 18 листопада 2024 року.

Суддя: Л.В. Петренко

Присяжні: Т.В. Завада

А.І. Кривицька