11.09.2024
Справа № 642/2646/24
Провадження № 2-О/642/57/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року Ленінський районний суд міста Харкова в складі:

Головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Крамарової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування опікунська рада Холодногірського району Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від виконання обов`язків опікуна та призначення другого опікуна, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою про заміну опікуна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином заявника та братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25.12.2015 ОСОБА_3 визнано недієздатним та над ним встановлено опіку, призначивши опікуном ОСОБА_1 . Проте, на даний час опікун ОСОБА_1 не може виконувати обов`язки опікуна у зв`язку з своїм поважним віком та станом здоров`я, батько недієздатного також не може виконувати обов`язків опікуна у зв`язку з його похилим віком. Тому заявниця просить звільнити її від обов`язків опікуна ОСОБА_3 та призначити опікуном ОСОБА_1 , так як він є його братом та за станом свого здоров`я може виконувати обов`язки опікуна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 травня 2024 року заяву залишено без руху.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09 липня 2024 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання заявник надала заяву, в якій підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та заяву розглядати за її відсутність.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю та не заперечували проти задоволення заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що вимоги заяви підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року, визнано недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначено йому опікуна ОСОБА_1 , що є його матір`ю (підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_1 ).

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також, відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обста-вини були встановлені.

Окрім того, встановлено, що в силу свого віку та за станом здоров`я, заявник ОСОБА_1 не може повноцінно виконувати обов`язки опікуна, у зв`язку з чим, заявник разом із своїм сином ОСОБА_1 (підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_2 ), дійшли спільної згоди про те, що останній візьме на себе обов`язки опікуна над недієздатним братом ОСОБА_3 , оскільки батько ОСОБА_4 є особою похилого віку також не може виконувати обов`язки опікуна.

Відповідно до виписки з історії хвороби № 44125 МСЕК від 11.07.2018 року, заявник ОСОБА_1 має діагноз: Ca corporis uteri IB T1вNxM0. Стан після комбінованого лікування.Кл.гр.3(три), 14.05.2018 в ІМР проведена операція в об`ємі: Экстирпація матки з придатками. Субтотальна резекція сальника. Гистологичне заключення № 10648-55 від 25.05.18: аденокарцінома ендометрія G3 з глубиною інвазії до 0,5 см (м8890/3). Сальник без патології.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 24» Харківської міської ради від 23.05.2024 ОСОБА_1 знаходиться під наглядом фахівців КНП «М.П № 24» ХМР з діагнозом ГХІІ, 2ст., ризик помірний ЦХС. Атеросклеротичний кардіосклероз, СМТ, післяопераційний гіпотітреоз ср.ст. важкості, стан медикаментозного гіпотіреоза.

Як вбачається з подання опікунської ради адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 08.07.2024 за № 5, опікунська рада визнала, що прохання ОСОБА_1 про звільнення її від обов`язків опікуна ОСОБА_3 викликане поважною причиною; а також вважає доцільним призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в судовому порядку визнана недієздатним.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК Українипередбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шостастатті 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Вимогами ст. 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Статтею 62 ЦК України визначено, що опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно зі ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ЦК України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника до винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку.

Також ч. 2 ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу.

Аналізуючи наведені норми закону, слід зазначити, що інститут опіки і піклування спрямований на заповнення відсутньої чи недостатньої цивільної дієздатності неповнолітніх і повнолітніх фізичних осіб. Завданням цього інституту є охорона особистих і майнових прав і інтересів підопічних, турбота про створення їм необхідних побутових умов, здійснення за ними догляду і забезпечення їхнього лікування.

В даному випадку з огляду на досліджені судом письмові докази, встановлено, що дійсно, у зв`язку зі станом здоров`я заявник ОСОБА_1 не має можливості виконувати обов`язки опікуна сина, який визнаний в судовому порядку недієздатнис, всі надані заявником медичні документи стосуються періоду часу після ухвалення рішення щодо призначення заявника опікуном і свідчать про погіршення її стану здоров`я, отже суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від обов`язків опікуна над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В свою чергу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним братом недієздатного, здоровий, не має жодних протипоказань щодо призначення його опікуном, інших осіб або родичів, які б виявили бажання бути опікунами, немає. Враховуючи досліджені докази і обставини, які ними підтверджені, суд вважає за необхідне за поданням органу опіки та піклування, призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.6, 7, 12, 13, 43, 76-89, 141, 247, 258, 259, 260, 293, 300, 353 ЦПК України, ст.ст.55, 58, 60, 63, 67, 75 ЦК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування опікунська рада Холодногірського району Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від виконання обов`язків опікуна та призначення другого опікуна - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від обов`язків опікуна над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11.09.2024.

Головуючий суддя: