Справа № 308/1126/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої вчиненням злочину (в порядку ст. 128 та ст. 129 КПК України),

встановив:

Представник цивільної позивачки ОСОБА_1 адвокат Джуган Н.Б. звернулася із вищевказаним позовом в порядку ст. 128 та ст. 129 КПК України до цивільного відповідача ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з останнього на користь позивачки у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_2 внаслідок вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в розмірі 15750 грн. та витрати на спорудження надгробного пам`ятника; у відшкодування моральної шкоди 1000000 грн.; витрати на правову допомогу.

12.10.2020 Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалив вирок, яким серед іншого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000000 грн.

22.09.2023 Закарпатський апеляційний суд ухвалою у справі №308/13195/19 постановив серед іншого зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди з 1000000 грн. на 200000 грн.

26.12.2023 Верховний Суд постановою у справі №308/13195/19 постановив: ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди скасувати та призначити новий судовий розгляд провадження в цій частині в порядку цивільного судочинства.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди обґрунтовувала непоправною моральною шкодою, що полягає у сильних душевних хвилюваннях, які проявилися на стані її душевного здоров`я, після чого вона перестала спокійно спати, відчуває постійну тривогу після смерті єдиного сина та невимовну тугу за ним.

У судове засідання позивачка не з`явилася, її представник адвокат Джуган Н.Б. подала до суду заяву, згідно з якою просить провести розгляд справи без їх участі, просить позов задовольнити.

Відповідач, будучи повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Бухтоярова Р.О. надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність доказів в обґрунтування заявлених обставин.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків.

12.10.2020 Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області за результатами судового розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 14.08.2019 (кримінальна справа №308/13195/19), ухвалив вирок, яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнав винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 /три/ роки.

Цим вироком серед іншого цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката Джуган Н.Б. до ОСОБА_2 про задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000000 грн.

22.09.2023 Закарпатський апеляційний суд ухвалою у справі №308/13195/19 постановив серед іншого зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди з 1000000 грн. на 200000 грн.

26.12.2023 Верховний Суд постановою у справі №308/13195/19 постановив: ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди скасувати та призначити новий судовий розгляд провадження в цій частині в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Згідно зі ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив Вищій спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у п. 6 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з роз`яснень, що містяться в п.п. 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 (із змінами, внесеними постановою від 27 лютого 2009 року №1) під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ. Моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При визначенні моральної шкоди суд з`ясовує чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, чи знаходяться дії відповідача в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18).

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України регламентовано, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з даних АСДС «Д-3» вирок від 12.10.2020, ухвалений судом у кримінальній справі №308/13195/19, яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, набув законної сили 22.09.2022.

За матеріалами кримінального провадження 14.08.2019 близько 08 год. 57 хв. ОСОБА_2 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Мерседес A-класу» д.н.з. Республіки Польща НОМЕР_1 , по автомобільній дорозі М-06 «Чоп-Київ», на 787 км. +100 м., поблизу с. Дубрівка, Ужгородського району, Закарпатської області, внаслідок порушення вимог п.п. 1.10, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, не забезпечив безпечну швидкість керованого ним автомобіля та не врахував дорожню обстановку, що призвело до заносу та виїзду на зустрічну смугу руху керованого ним транспортного засобу, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , а у подальшому - з вантажним автомобілем марки «ТАТА» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 . Крім цього, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №350 від 16.09.2019 року, пасажир керованого ОСОБА_2 автомобіля, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які згідно п. 2.1.3 "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті останнього.

Потерпілою у кримінальному провадженні серед іншого визнано мати померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_1 у порядку ч. 6 ст. 55 КПК України.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 на момент смерті був особою молодого віку, за твердженням сторони позивача, померлий єдиний син потерпілої ОСОБА_1 , а відтак понесення нею моральних страждань, які проявилися, зокрема, у порушеннях сну, тривозі та душевних хвилюваннях, є цілком відповідним наслідком психотравмуючої ситуації, а відтак враховуючи глибину понесених позивачкою моральних страждань; з огляду на те, що моральна шкода потерпілій завдана протиправною поведінкою відповідача, що підтверджено вищевказаним вироком суду, який набув законної сили; враховуючи наявність причинного зв`язку між моральними стражданнями потерпілої і винними діями відповідача, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивачки заявлену позивачем суму моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн.

Щодо заперечень сторони відповідача про недотримання позивачкою вимог ст. 175 ЦПК України в частині доказування обставин заподіяння їй моральної шкоди, суд зауважує, що тягар доказування в сфері компенсації моральної шкоди розділений, а саме відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Означене відповідачем не спростоване та не може бути спростованим, оскільки протиправність та вина такого встановлена та підтверджується вироком суду, що набув законної сили.

Керуючись ст.ст. 82,89,263-265,268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Цивільний позов представника ОСОБА_1 адвоката Джуган Н.Б. до ОСОБА_2 в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване м/п за адресою АДРЕСА_2 моральну шкоду в розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов