Справа № 510/2372/23
Провадження № 2/510/693/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Міхайліченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (законний представник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Представник законного представника позивачки ( ОСОБА_1 ) ОСОБА_2 адвокат Златі Д.С. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору дарування від 08.09.2023р.; копія акту прийому-передання майна за договором дарування від 08.09.2023р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 20.08.2007р. ( власники відповідачі у справі); копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 через свого законного представника ОСОБА_2 , діючу через свого представника, звернулась до суду із вищезгаданими вимогами до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зазначивши, що 08.09.2023р. між нею (через законного представника) та відповідачами була досягнута домовленість про дарування нерухомості квартири. Тоді ж між сторонами був письмово укладений договір дарування нерухомості, згідно якого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подарували, а позивачка, діюча через свого законного представника, прийняла у дар квартиру АДРЕСА_1 . Спірна квартира рахується зареєстрованою на ім`я власників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вона належала їм на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 20.08.2007р.

Таким чином, у вересні 2023р. позивачка прийняла в дар від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 об`єкт нерухомості, від нього не відмовлялась, це підтверджується доводами позивачки, викладеними у позові, та не заперечувалося відповідачами. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивачка, діюча через законного представника, користується отриманою у дар нерухомістю, доглядає за її збереженням, сплачує всі необхідні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивачка, її законний представник неодноразово звертались до колишніх власників, однак, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від посвідчення договору ухилялися, на прохання позивачки не реагували, мотивуючи нестачею часу, матеріальними складнощами. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на квартиру на себе, позивачці, її законному представнику було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачка, діюча через свого законного представника, вимушена була звернутися із позовом до суду.

Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, між позивачкою (її законним представником) та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, дарувальники передали безоплатно дарунок позивачці, обдарована прийняла цей дарунок та не відмовилася від нерухомості. Позивачка фактично вступила у володіння і розпорядження нерухомістю, постійно наглядає за збереженням майна, періодично мешкає у квартирі, - тобто правочин між сторонами договору фактично відбувся.

Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивачки (її законного представника) знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах: щодо об`єкту нерухомого майна квартири, яка була безоплатно передана позивачці у дарунок і якою вона на теперішній час користується, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не може переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі об`єкту нерухомості підтверджуються доводами позивачки, її законного представника, які відповідачі (колишні власники нерухомості) визнали, крім того, обставини дарування самі відповідачі не заперечують. В даний час звернення за оформленням договору дарування є неможливим, оскільки прохання позивачки, її законного представника з цього приводу відповідачами не сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних витрат, часу для вирішення питання щодо оформлення договору.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачів щодо квартири та встановленні права на нерухомість у позивачки, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на об`єкти нерухомості за позивачкою.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 141, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 220, 328, 334, 386, 392, 717 - 719 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (законний представник ОСОБА_2 ) задовольнити.

Договір дарування від 08.09.2023 року, згідно із яким ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подарували, а ОСОБА_1 , діюча через свого законного представника ОСОБА_2 , прийняла у дар квартиру АДРЕСА_1 - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК