Справа № 640/9155/19
Провадження № 4-с/953/9/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Узденова М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягувач ОСОБА_1 , боржник Український державний науково-дослідний інститут проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища «УКРВОДГЕО», державний виконавець старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коник Оксана Василівна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, якою просила визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коник О.В. під час виконання виконавчого листа №640/9155/19, виданого Київським районним судом міста Харкова 04.11.2019, визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коник О.В. від 28.07.2023 про повернення стягувачу зазначеного виконавчого листа та зобов`язати останню вчинити виконавчі дії, спрямовані на виконання листа №640/9155/19, виданого Київським районним судом міста Харкова 04.11.2019.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на наступні обставини. 02.08.2023 вона отримала постанову старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коник О.В. про повернення виконавчого листа від 28.07.2023. З дією державного виконавця щодо повернення виконавчого документу ОСОБА_1 не згодна, оскільки вважає її наслідком службової бездіяльності. Так, згідно рішення суду з Українського державного науково-дослідного інституту проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища «УКРВОДГЕО» на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку у розмірі 155800 гривень та 10000 в рахунок відшкодування моральної шкоди. З початку проведення виконавчих дій за вказаним листом стягувачу було перераховано 29634,57 гривень. Виконавче провадження №60648503 входило до складу ЗВП №57032573. За весь період перебування виконавчого листа на виконанні стягувач направила безліч звернень в органи виконавчої служби та інші органи влади, самостійно запрошувала, одержувала і передавала виконавчій службі інформацію, яка сприяла виконанню рішення суду. Тобто фактично виконувала певний обсяг обов`язків, які повинні виконувати державні виконавці. В подальшому вона звернулась до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо виконання рішення, яка була задоволена. Але це жодним чином не вплинуло на роботу державних виконавців, вказане рішення суду останніми було проігнороване. На скаргу ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо невиконання рішення суду надійшла відповідь, якою визнано бездіяльність/дії державних виконавців Київського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Проте, з цього часу ситуація щодо виконання рішення суду не змінилась, натомість було винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого листа. Держвиконавцем проігноровано те, що боржник має відокремлений структурний підрозділ зі своїми рахунками у банках. Крім того, на балансі боржника ще перебувала окрема дільниця у Луганській області зі складами, гаражами і охороною, на яку також можна було звернути стягнення, також у боржника є статутний капітал 519000 гривень, який у юридичному сенсі повинен гарантувати права кредиторів. Окрім зазначеного, стягувач просила звернути увагу на те, що боржником є державна установа, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових витрат» є гарантією виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державне підприємство, установа, організація, при виконання ряду необхідний дій. Однак процедура звернення до Казначейської служби не була виконана. Отже, стягувач вважає, що при виконанні рішення суду державний виконавець проявив бездіяльність і тяганину, не діяв у відповідності до вимог законів України та безпідставно виніс постанову від 28 липня 2023 року про повернення виконавчого листа.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 07 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії посадової особи Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягувач ОСОБА_1 , боржник Український державний науково-дослідний інститут проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища «УКРВОДГЕО», виконавець старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коник Оксана Василівна.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 07 грудня 2023 року скаргу залишено без руху.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 16 січня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського районного суду міста Харкова Бобко Т.В. від розгляду скарги ОСОБА_1 на дії посадової особи Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягувач ОСОБА_1 , боржник Український державний науково-дослідний інститут проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища «УКРВОДГЕО», виконавець старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коник Оксана Василівна відмовлено. Заяву ОСОБА_2 про відвід судді Київського районного суду міста Харкова Бобко Т.В. передано на розгляд іншому судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 18 січня 2024 року (суддя Губська Я.В.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського районного суду міста Харкова Бобко Т.В. від розгляду скарги ОСОБА_1 на дії посадової особи Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягувач ОСОБА_1 , боржник Український державний науково-дослідний інститут проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища «УКРВОДГЕО», виконавець старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коник Оксана Василівна відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 23 січня 2024 року скаргу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 05 лютого 2024 року з Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) витребувані матеріали виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №640/9155/19 від 04 листопада 2019 року, виданого Київським районним судом міста Харкова про стягнення з Українського державного науково-дослідного інституту проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища «Укрводгео» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку у розмірі 145800,26 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 гривень, а всього 155800,26 гривень (ВП №60648503), або належним чином завірені їх копії. На виконання вказаної ухвали суду 21 лютого 2024 року Київським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) наданий оригінал матеріалів виконавчого провадження ВП №60648503.

Стягувач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути скаргу за її відсутності та задовольнити її.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду скарги були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Згідно положення ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали, додані до скарги, матеріали виконавчого провадження №60648503 від 20.11.2019, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 06 серпня 2019 року з Українського державного науково-дослідного інституту проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природнього середовища «УКРВОДГЕО» на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку у розмірі 145800,26 гривень та 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 155800,26 гривень. Рішення суду набрало законної сили 09 вересня 2019 року.

На підставі вказаного рішення суду 04 листопада 2019 року Київським районним судом міста Харкова виданий виконавчий лист №640/9155/19 про стягнення з Українського державного науково-дослідного інституту проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природнього середовища «УКРВОДГЕО» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку у розмірі 145800,26 гривень та 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 155800,26 гривень.

Постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шаповалової В.Г. від 20.11.2019 відкрито виконавче провадження (ВП №60648503) з виконання вказаного виконавчого листа.

Постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шаповалової В.Г. від 20.11.2019 виконавче провадження №60648503 з примусового виконання приєднано до зведеного виконавчого провадження №57032573, яке веде Київський ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області.

12 квітня 2021 року в.о. начальника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) В юнником Костянтином Сергійовичем з власної ініціативи винесено постанову про перевірку законності виконавчого провадження за результатами перевірки виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №640/9155/19, виданого 04.11.2019. Так, за результатами вказаної перевірки визнано дії/бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Шаповалової В.Г. такими, що вчинені з порушенням вимог ч. 5 ст. 26, ч. 2,3 ст. 13, ст. 18, ст. 27, ст. 28, ст. 36, ст. 42, ч. 8 ст. 48, ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 2 розділу VI , п. 5 розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5. Вирішити питання щодо притягнення до відповідальності старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Шаповалової В.Г. не виявилось можливим через звільнення останньої із займаної посади. Визнано дії/бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків)Федіна І.С. такими, що вчинені з порушенням вимог п. 12 ч. 1 ст. 34, ст. 18, ст. 36, ч. 8 ст. 48, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Вирішити питання щодо притягнення до відповідальності старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Федіна І.С. не виявилось можливим через звільнення останнього із займаної посади. Визнано дії/бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Романа В.В. такими, що вчинені з порушенням вимог ст. 18, ст. 36, ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження». Вирішити питання щодо притягнення до відповідальності старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Романа В.В. не виявилось можливим через звільнення останнього із займаної посади. Зобов`язано головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Каспійцева А.Д. привести зведене виконавче провадження у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5 в строк до 15.07.2021, попереджено головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Каспійцева А.Д. про відповідальність за порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» ті Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Після винесення вказаної постанови, державним виконавцем 29 березня 2023 року були здійснені 2 запити до Державної фіскальної служби України щодо наявності рахунків у боржника та до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів. На виконання вказаних запитів 29 березня 2023 року Державною фіскальною службою України Міністерства внутрішніх справ України надані відповідно відповіді №158868332 від 29.03.2023, №158868327 від 29.03.2023.

Постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коник О.В. від 28 липня 2023 року виконавчий лист №640/9155/19, виданий Київським районним судом міста Харкова 04 листопада 2019 року, повернутий стягувачу відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, дійшов висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Так, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтована тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Законів України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження» державна виконавча служба є органом, на який покладено примусове виконання рішень в Україні.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Підставою для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення є пред`явлений до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п.п.1, 3 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Положенням статті 10 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З аналізу вказаних вище правових норм вбачається, що примусове виконання (застосування заходів примусового виконання рішення) це вжиття державним виконавцем заходів щодо реалізації судового рішення способами, які визначено законом, із покладанням на боржника виконавчого збору та інших витрат, пов`язаних із виконанням.

Виконавець організовує розшук боржника-юридичної особи та його майна шляхом подання запитів до відповідних державних органів, шляхом проведення безпосередньої перевірки інформації про майно чи доходи боржника в базах даних і державних реєстрах та шляхом перевірки майнового стану боржника за його місцезнаходженням (місцем проживання/перебування, ч.2 ст.36 Закону України "Про виконавче провадження").

Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду (Постанова Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №619/562/18).

Отже, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження стягувача та боржника.

Як свідчать матеріали виконавчого провадження №60648503, які були оглянуті в ході судового розгляду скарги, за результатами перевірки законності виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №640/9155/19, виданого Київським районним судом міста Харкова 04.11.2019 була винесена постанова про перевірку законності виконавчого провадження від 12.04.2021, якою визнано дії/бездіяльність державних виконавців Шаповалової В.Г., Федіна І.С., ОСОБА_3 такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Зі змісту вказаної постанови, окрім іншого вбачається, що виконавче провадження передано для подальшого виконання державному виконавцю Каспійцеву А.Д., якого зобов`язано провести виконавче провадження у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5 в строк до 15.07.2021 та який попереджений про відповідальність за порушення вказаних вимог.

Разом з тим, після винесення вказаної постанови державним виконавцем не було здійснено жодних виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення Київського районного суду від 06 серпня 2019 року, майже протягом двох років і лише в березні 2023 року державним виконавцем направлені два запити до Державної фіскальної служби України щодо наявності рахунків у боржника та до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, після чого, без перевірки відомостей, які були одержані зокрема з Державної фіскальної служби України на вказаний запит державного виконавця (відповідь №158868332 від 29.03.2023) щодо наявних рахунків у боржника, 28.07.2023 була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У своїй скарзі стягувач оскаржує рішення державного виконавця постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коник Оксани Василівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 липня 2023 року.

Як вбачається зі змісту зазначеної постанови державного виконавця, підставою для повернення виконавчого документу стягувачу стало те, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо зробити стягнення. При цьому, при винесенні вказаної постанови державний виконавиць керувався вимогами п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч.8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як зазначає стягувач у своїй скарзі та виходячи з встановлених судом обставин, зазначене судове рішення виконано не у повному обсязі. Окрім іншого, стягувач у скарзі посилається на те, що державний виконавець не вжив всіх заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо розшуку майна боржника, не з`ясував відомості щодо наявності статутного капіталу юридичної особи та нерухомого майна, яке рахується на балансі юридичної особи, а також щодо наявності структурних підрозділів боржника.

Старший держаний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коник О.В. не скористалась правом щодо надання заперечень проти скарги та відповідних доказів всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Дійсно, матеріали справи не містять доказів вчинення виконавцем усіх заходів з примусового виконання рішення, визначених ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" щодо розшуку майна боржника, на яке можна звернути стягнення у рахунок погашення боргу за вказаним вище рішення суду, що вказує на відсутність підстав для висновку про відсутність такого майна та про неможливість виконання судового рішення у зв`язку з цим. Отже, відсутність майна у боржника належним чином не підтверджена, а наявність майна в останнього належним чином не перевірена. Невчинення таких дій є підставою для визнання дій державного виконавця неправомірними.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками/, викладеними в постановах Верховного Суду від 13.12.2022 у справі №340/5200/21, від 08.12.2022 року у справі №457/359/21.

Разом з тим, у своїй скарзі ОСОБА_1 просить визнати неправомірною бездіяльність саме державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коник Оксани Василівни, тоді як матеріали виконавчого провадження не містять відомостей, коли саме виконавче провадження №60648503 було передано в провадження вказаного державного виконавця, що унеможливлює встановити тривалість знаходження виконавчого провадження у останньої, можливість або неможливість вчинення нею виконавчих дій, тощо. Судом в ході судового розгляду встановлена бездіяльність державних виконавців щодо виконання рішення суду, починаючи з 12 квітня 2021 року, тобто після винесення постанови про перевірку виконавчого провадження від 12.04.2021, коли ВП №60648503 було передано в провадження дер головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Каспійцева А.Д. Зі змісту відповідей на запити з Державної фіскальної служби України та Міністерства внутрішніх справ України від 29 березня 2023 року також не можливо встановити особу державного виконавця, який ці запити надсилав та в провадженні якого станом на вказану дату перебувало ВП №60648503.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ЦПК України не надає суду такого права, як вихід за межі позовних вимог з власної ініціативи, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору (стаття 3 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, суд вважає відсутніми підстави для задоволення вимоги стягувача щодо визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коник Оксани Василівни.

Разом з тим, виходячи із встановлених судом обставин, зокрема щодо невжиття державним виконавцем усіх необхідних (можливих) заходів у передбачений Законом України «Про виконавче провадженні» спосіб для повного виконання рішення Київського районного суду міста Харкова від 06 серпня 2019 року, суд вважає постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 липня 2023 року неправомірною та такою, що винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16 листопада 2022 року у справі №910/7310/20 зауважила, що ефективним засобом, здатним відновити право стягувача на примусове виконання остаточного судового рішення, є скасування постанови, оскільки після її скасування виконавче провадження в силу ч. 1 ст. 41 Закону підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Отже, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд, з метою поновлення порушеного права стягувача ОСОБА_1 , та виходячи з вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України, вважає необхідним зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) провести виконавчі дії в порядку Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення Київського районного суду міста Харкова від 06 серпня 2019 року (справа №640/9155/19) про стягнення з Українського державного науково-дослідного інституту проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища «Укрводгео» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку у розмірі 145800,26 гривень та суми у розмірі 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 155800,26 гривень.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 450, 451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягувач ОСОБА_1 , боржник Український державний науково-дослідний інститут проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища «УКРВОДГЕО», державний виконавець старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коник Оксана Василівна- задовольнити частково.

Постанову старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коник Оксани Василівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 липня 2023 року (ВП №60648503) визнати неправомірною та скасувати.

Зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) провести виконавчі дії в порядку Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення Київського районного суду міста Харкова від 06 серпня 2019 року (справа №640/9155/19) про стягнення з Українського державного науково-дослідного інституту проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища «Укрводгео» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку у розміі 145800,26 гривент та суми у розмірі 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 155800,26 гривень.

У задоволенні вимог за скаргою в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Повний текст ухвали складений 23 квітня 2024 року.

Суддя Бобко Т.В.