ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2746/24 Справа № 183/9427/23 Суддя у 1-й інстанції - Оладенко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що з 17 серпня 2002 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач вказує, подружнє життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим вони припинили сімейно-шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство, проживають у різних місцях. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе та суперечить його інтересам. Відповідач добровільно розривати шлюб не бажає. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд розірвати шлюб, укладений 17 серпня 2002 року між ним та ОСОБА_1 , зареєстрований 17 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Сватівського районного управління юстиції в Луганській області, актовий запис №86.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2023 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання строку на примирення задоволено частково. Надано сторонам строк для примирення тривалістю два місяці. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення визначеного судом (а.с.20).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 17 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Сватівського районного управління юстиції в Луганській області, актовий запис №86. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено прізвище ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 19 грудня 2023 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, з 17 серпня 2002 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Сватівського районного управління юстиції в Луганській області, актовий запис №86 (а.с.6).

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Позивач, звернувшись до суду із позовом, посилався на те, що сімейні відносини між ним та ОСОБА_1 не склалися, у зв`язку з чим вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, проживають у різних місцях. Позивач вказує, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе та суперечить його інтересам (а.с.2, 3).

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що сім`я розпалася остаточно і не може бути збережена, подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

Слід зазначити, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2023 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання строку на примирення було задоволено частково та було надано сторонам строк для примирення тривалістю два місяці (а.с.20).

Сторони за визначений час не примирилися та рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року, яке оскаржується відповідачем ОСОБА_1 , шлюб між сторонами було розірвано.

Слід зазначити, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 з 04 квітня 2022 року зареєстровані як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7, 8).

Відповідно до поштового конверту з відміткою Укрпошти, який повернувся на адресу апеляційного суду, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 адресат відсутній за вказаною адресою, що свідчить про те, що сторони разом не проживають, про що зазначав у своїй позовній заяві позивач (а.с.84).

Доказів на підтвердження того, що сторони примирилися та позивач бажає відновити подружні стосунки апеляційному суду надано не було.

Доказів на підтвердження того, що сторони дійсно проживають разом, між ними існують шлюбні відносини, сторони ведуть спільне господарство апеляційному суду також надано не було та матеріали справи таких доказів не містять.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, порушуватиме його законні права та інтереси і суперечитиме вимогам закону.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 369/7035/18 (провадження № 61-1658св20).

Європейський суд з прав людини у справі Фернандес Мартінес проти Іспанії (заява № 56030/07) від 12 червня 2014 р. зазначив: Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до ст. 8 надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом. При цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Таким чином, принцип добровільності шлюбу є правовою засадою, яка передбачає можливість укладення шлюбу тільки за наявності вільної, повної, усвідомленої та поінформованої згоди, а у разі дефекту вільного волевиявлення (відсутності хоча б одного із елементів добровільності), забезпечує правовий захист від примусового шлюбу шляхом визнання його недійсним. Принцип добровільності поширюється і на фактичне співжиття (фактичний союз), а також діє протягом всього перебування у шлюбних (або фактичних) відносинах і зумовлює обов`язок держави гарантувати свободу розірвання шлюбу.

Подальше існування шлюбу як добровільного союзу у разі відсутності вільної згоди чоловіка чи жінки на такий шлюб не може продовжуватись.

Добровільність шлюбу є триваючою умовою, тобто має вирішальне значення не тільки під час укладення шлюбу, але і протягом усього періоду його дії. Адже жоден із подружжя не може бути примушений до продовження шлюбу, на гарантування цього і передбачено право розірвати шлюб.

Отже, принцип добровільності в аспекті права на заборону примушення до продовження шлюбу реалізується через право розірвання шлюбу за взаємною заявою подружжя в позасудовому або судовому порядку (в порядку окремого провадження).

Поряд із цим закон передбачає можливість примусового розірвання шлюбу за заявою одного з подружжя.

Доказів на підтвердження того, що сторони проживають разом, між ними дійсно існують шлюбні відносини, сторони ведуть спільне господарство суду не надано, матеріали справи таких доказів не містять.

За таких обставин, враховуючи, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, враховуючи, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача про розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного зясування судом обставин справи, не зясування судом думки відповідача стосовно розірвання шлюбу є безпідставними, оскільки відповідач надавала до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, подану позивачем, зверталася до суду першої інстанції із заявою про надання часу для примирення, яка була розглянута судом першої інстанції та ухвалою суду першої інстанції від 11 жовтня 2023 року сторонам надавався час для примирення тривалістю два місяці. Однак, встановлено, сторони не примирилися.

Доводи апеляційної скарги стосовно недоведеності позовних вимог та відсутності підстав для розірвання шлюбу є необгрунтованими належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова