Номер провадження: 22-ц/813/2618/24
Справа № 523/6802/22
Головуючий у першій інстанції Мясківська І.М.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» на рішення Балтського районного суду Одеської області від 11 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» (далі - ТОВ «ПТ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого відшкодування за правом зворотної вимоги (регресу).

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник ТОВ «ПТ» зазначив, що 08.12.2020 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено вирок по справі № 522/475/18 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. За результатами розгляду апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_2 та ТОВ «ПТ» у вказаній справі ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з застосуванням умов ст.76 КК України.

Крім цього апеляційною інстанцією було задоволені вимоги потерпілого ОСОБА_2 та з ТОВ «ПТ» на його користь зтягнуто в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 200000,00 грн.

07 червня 2022 року ТОВ «ПТ» платіжним дорученням № STR44958 на рахунок приватного виконавця Велькова О.І. було перераховано грошові кошти в розмірі 219269,40 грн. для погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 000000004 від 20.05.2022 року, яке було відкрито на підставі виконавчого листа по справі № 52/475/18 виданого Приморським районним судом м. Одеса про стягнення з ТОВ «ПТ» на користь потерпілого ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 200000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 11 вересня 2023 року у задоволенні позову ТОВ «Північ Транс» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого відшкодування відмовлено в повному обсязі.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ТОВ «Північ Транс» просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1)судом першої інстанції неправильно застосовано строки позовної давності у спорах щодо відшкодування збитків працівником;

2)неправильними є також висновки суду першої інстанції щодо обставин кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 .

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 29 квітня 2024 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «ПТ», відповідно до наказу підприємства № 153/к від 17.08.2016 року (а.с.50) на посаді водія транспортних засобів, автобусу марки «БАЗ» 1-ої а/к (бр 14), 17.10.2017 року керуючи технічно несправним автобусом «Богдан А-90201», реєстраційний номер НОМЕР_1 з несправною гальмівною системою у вигляді неналежного регулювання лівого переднього колісного гальмівного механізму, яке обумовлювало незначне зниження ефективності гальмування й відведення від прямолінійного руху автобуса при гальмуванні, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, рухаючись зі швидкістю 30 км/год, наближаючись до регульованого перехрестя вул. Польська-Жуковського в м. Одеса, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відносно нього було порушено кримінальну справу за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вироком Приморського районного суду м. Одеса від 08 грудня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гандрабури Одеської області, жителя АДРЕСА_1 ), раніше не судимого, визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 рік. Постановлено стягнути з ПАТ «Північтранс» на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. Позов в частині стягнення з ПАТ «Північтранс» на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Вироком Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року апеляційну скаргу прокурора задоволено, а апеляційні скарги представника цивільного відповідача ПАТ «Північтранс», правонаступником якого є ТОВ «Північтранс», та цивільного позивача ОСОБА_2 - задоволено частково. Вирок Приморського районного суду м. Одеса від 08 грудня 2020 року:

- в частині призначеного ОСОБА_1 покарання скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок, яким його визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 роки;

- в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ «Північтранс» матеріальної шкоди скасовано та призначено новий судовий розгляд цивільного позову в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства;

- в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ «Північтранс» моральної шкоди змінено: постановлено стягнути 200 000 грн., замість 50 000 грн.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що:

1) суд, не ревізуючи вирок Приморського районного суду м.Одеси від 08.12.2020 року по справі № 522/475/18, звертає увагу на те, що Приморський районний суду м.Одеси констатував (а.с.53), що несправність гальмівної системи автобува «Богдан А-09201» реєстраційний номер НОМЕР_1 , водію ОСОБА_1 була відома об`єктивно.

Що з припущенням можна вказати на те, що водій ОСОБА_1 достовірно не занав про несправність гальмівної системи автобуса.

Крім того, як вирок Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2020 року у справі №522/475/18 (а.с.52), так і вирок Одеського апеляційного суду від 24.11.2021 року (а.с.56 зворотня сторона), констатували, що ОСОБА_1 приступив до керування технічно несправного автобуса, діяв з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, хоча за умовами ст. 131 КЗпП України роботодавець зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна.

07 червня 2022 року ТОВ «ПТ» платіжним дорученням № STR44958 на рахунок приватного виконавця Велькова О.І. було перераховано грошові кошти в розмірі 219269,40 грн. для погашення потерпілому ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 200000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, хоча ст. 137 КЗпП України, передбачено обставини, які підлягають врахуванню при визначенні розміру відшкодування, а саме: суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений; суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою.

Як зазначалося вище місцевий та апеляційний суди констатували, що кримінальне правопорушення ОСОБА_1 було вчинено не з корисливої мети, мало місце керування ним технічно несправним автобусом, про технічний стан якого ОСОБА_1 знав об`єктивно, тобто недостовірно;

2) дорожньо-транспортна пригода за участі відповідача ОСОБА_1 сталася 17.10.2017 року, потерпілий ОСОБА_2 пред`являв претензій майнового та морального характеру, які залишилися позо увагою володільця джерела підвищеної небезпеки, а саме ТОВ «ПТ», хоча могли бути задоволені, і як наслідок в межах строку позовної давності могли бути пред`явлені претензії ОСОБА_1 . суд першої інстанції вважав, що позовна заява подана до суду 29.06.2022, подана з порушенням строку звернення до суду.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Відповідно до частин першої та другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків; 2) нанесення прямої дійсної шкоди; 3) вина в діях або бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала.

Згідно зі статтею 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Відповідно до статті 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Північ Транс» просило стягнути із відповідача, який на час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах із позивачем, 200 000 грн на відшкодування шкоди, які виплачені потерпілим ОСОБА_2 згідно з вироком Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року.

Таким чином, позивач фактично просив стягнути із відповідача матеріальну шкоду, заподіяну позивачеві злочином, що вчинений відповідачем.

Вирок Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року набрав законної сили 24 листопада 2021 року. Таким чином, саме з 24 листопада 2021 року у ТОВ «Північ Транс» виникло деліктне зобов`язання щодо сплати моральної шкоди ОСОБА_2 у розмірі 200 000 гривень і з цієї дати необхідно рахувати річний строк, встановлений статтею 233 КЗпП України.

08 червня 2022 року з ТОВ «Північ Транч» стягнуто в примусовому порядку на користь потерпілих на виконання вироку суду загальну суму 200 000 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в червні 2022 року, тобто в межах річного строку, встановленого статтею 233 КЗпП України.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та з огляду на правила, встановлені КЗпП України, оскільки на час вчинення ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із позивачем, а тому на нього покладається обов`язок з відшкодування завданої матеріальної шкоди позивачу за вчинення кримінального правопорушення, вина у вчинені якого встановлена вироком суду.

Наведене узгоджується із висновками, зробленими Верховним Судом у постановах від 11 грудня 2019 року у справі №463/4040/15-ц (провадження № 61-23441св18), від 20 січня 2021 року у справі №583/1942/17 (провадження № 61-15670св19), від 26 липня 2021 року у справі №592/8140/20 (провадження № 61-7226св21),

Враховуючи те, що позивач зазнав матеріальної шкоди, заподіяної з вини ОСОБА_1 та внаслідок дій останнього, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, що встановлено вироком суду, тому судом апеляційної інстанції застосовує до спірних правовідносин положення статті 134 КЗпП України та доходить висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що «кримінальне правопорушення ОСОБА_1 було вчинено не з корисливої мети, мало місце керування ним технічно несправним автобусом, про технічний стан якого ОСОБА_1 знав об`єктивно, тобто недостовірно», з огляду на та те, що вина ОСОБА_1 та обставини вчинення кримінального правопорушення вже встановлена вироком Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2020 року та вироком Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року, такі висновки від час розгляду цивільної справи не є релевантними та необхідними.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового судового рішення по суті спору про задоволення позову.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за подачу позовної заяви ТОВ «Північ Транс» сплатило судовий збір у розмірі 3 000 гривень, а за подачу апеляційної скарги ТОВ «Північ Транс» - 4 500 гривень.

Позов задоволено повністю, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 3 000 гривень, а за подачу апеляційної скарги 4 500 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» задовольнити частково.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 11 вересня 2023 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» () виплачене відшкодування у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» () суму сплаченого судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 3 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» () суму судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4 500 гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2024 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда