Справа №938/962/23
Провадження № 2/938/62/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Чекан Н.М.

з участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відновлення дошлюбного прізвища, стягнення аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відновлення дошлюбного прізвища, стягнення аліментів на утримання дітей, залишення дітей проживати з матір`ю.

Підставою звернення до суду є те, що сторони зареєстрували шлюб 28.11.2017 року у Верховинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №81. 3 03.09.2023 року між ними припинені фактичні шлюбні відносини. Вони проживають окремо, спільний побут та сімейний бюджет відсутні. Сторони прийшли до висновку, що не можуть побудувати щасливу сім`ю. У них різні погляди та цілі на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони більше не відчувають інтересу одне до одного. Для цього найкращим вирішенням є припинення шлюбу. У шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спорів відносно проживання дітей у них немає. Діти залишаються проживати з позивачем. Також діти залишають прізвище батька. Місце реєстрації дітей: с.Кривопілля Верховинського району Івано-Франківської області. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Необхідний життєвий рівень позивач одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти з усіх видів заробітку в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину. Також позивач просить змінити прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Ухвалою суду 11.12.2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 02.02.2024 року прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме з "про розірвання шлюбу, відновлення дошлюбного прізвища, стягнення аліментів на утримання дітей, залишення дітей проживати з матір`ю" на "про розірвання шлюбу, відновлення дошлюбного прізвища, стягнення аліментів на утримання дітей".

Ухвалою суду від 02.02.2024 року задоволено клопотання відповідача та надано сторонам по справі термін на примирення строком на два місяці, на час примирення провадження в справі зупинено.

Ухвалою суду від 02.04.2024 року поновлено провадження у справі призначено судове засідання в цій справі на 25.04.2024 року о 9.30 годин у приміщенні суду з викликом сторін по справі.

Позивач у судове засідання з`явилася, просила позов задоволити з підстав наведених у ньому.

Відповідач у судове засідання з`явився, не заперечував щодо задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав.

Право на звернення до суду закріплено у Конституції України, відповідно до ст. 124 якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно з вимогами ст. ст.77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо припинення шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей.

Встановлено, що 28.11.2017 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 81 у Верховинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 8, 9).

Сторони є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с.10,11), про що складено актові записи №36 та №95 у Верховинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та у Верховинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.

Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу (далі - СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Відповідач також не заперечував щодо розірвання шлюбу.

На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач та відповідач не бажають зберегти їх сім`ю та наполягали на розлученні, суд не може покласти на них обов`язок збереження сім`ї при наявності категоричного заперечення цього.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому шлюб між ними необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Тому за бажанням позивача суд відновлює позивачу її дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Щодо стягнення аліментів на утримання дітей слід зазначити, що, розглядаючи дану позовну вимогу в цій цивільній справі, суд керується принципом забезпечення найкращих інтересів дитини, який визначений у п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року. Цією нормою передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних обов`язків, що закріплений у ч.2 ст.51 Конституції України та в ст.180 СК України.

У ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

У ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України).

Позивач наполягає на стягненні аліментів з відповідача саме в твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимогі на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, то суд не вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в частці від його доходу. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 року в справі № 490/4522/16-ц.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У ч. 2 ст. 182 СК України закріплено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2563 гривні.

Враховуючи, що діти сторін віком до 6 років, то прожитковий мінімум в розрахунку на місяць у 2024 році становить 2563 гривні, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто не менше 1281,5гривень.

Відповідач у судовому засідання вказав про те, що згідний сплачувати аліменти в розмірі по 3 000 гривень на кожну дитину.

З врахуванням позиції відповідача, суд приходить до переконання про задоволення позову про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їх спільних дітей у розмірі по 3 000 гривень на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки позивач звернулася до суду з позовними вимогами 08.12.2023 року, тому з 09.12.2023 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. В ст. 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справі про стягнення аліментів у межах суми платежів за 1 місяць.

Враховуючи вищевказані вимоги законодавства, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення у межах суми платежів за 1 місяць.

У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на дітей звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», то, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1073,60 гривень судового збору.

Сплачений позивачем судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу слід стягнути на її користь з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 110-112, 113 СК України, ст. ст.142, 258-259, 263-265, 282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 28.11.2017 року у Верховинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено актовий запис №81, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище - « ОСОБА_6 ».

Стягувати зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 3 000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно.

Стягнення аліментів на утримання дітей розпочати з 09.12.2023 року і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути зі ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ЧЕКАН