Провадження № 22-ц/4808/1206/24
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Луганська
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Баркова В.М., Девляшевського В.А.

за участю секретаря Петріва Д.Б.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду

заяву ОСОБА_1 про відмову від позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 липня 2024 року, ухвалене у складі судді Польської М.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

В травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 06 березня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що зроблено відповідний актовий запис за №294. В шлюбі у них народилась дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачкою не склалося, немає взаєморозуміння, втрачено почуття любові. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть та не підтримують сімейні відносини.

У зв`язку з викладеним, просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 06.03.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що було зроблено запис №294.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 липня 2024 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 06 березня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 294.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 липня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що у процесі розгляду справи в Івано-Франківському міському суді відносини сторін покращились, вони усвідомили важливість сім`ї, налагодили комунікацію один з одним.

Рішення про розірвання шлюбу було необдуманим, поспішним, прийнятим без усвідомлення наслідків такого рішення.

Зазначила, що у зв`язку з швидким розглядом справи у них з чоловіком не було достатньо часу, щоб утвердити своє рішення про збереження шлюбу.

26 серпня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову, в обґрунтування якої позивач зазначив, що на даний час відносини з ОСОБА_2 покращились, їм вдалося відновити почуття любові. Вважає, що рішення про розірвання шлюбу було прийнято поспішно, без усвідомлення наслідків, а розірвання шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх сину.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заяву про відмову від позову, зазначив, що усвідомлює наслідки відмови від позову та закриття провадження передбачені ст. 256 ЦПК України.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без позивачки по справі, яка повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухав учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

До основних засад (принципів) цивільного судочинства належать, зокрема, диспозитивність, змагальність сторін та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (стаття 2 ЦПК України).

При цьому принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, зокрема, право учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову , якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції закриває провадження у справі.

Згідно з частинами першою-третьою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Пунктом четвертим частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 подав заяву про відмову від позову, яка відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, а також в заяві та в судовому засіданні підтвердив, що наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі йому відомі та зрозумілі, така заява підлягає задоволенню, провадження у справі закриттю, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 липня 2024 року підлягає визнанню нечинним.

Підстав для неприйняття відмови позивача від позову не встановлено.

Керуючись ст. ст. 255, 373, 374, 381 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Визнати нечинним рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 липня 2024 року.

Провадження у справі № 344/10433/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.М. Луганська

Судді В.М. Барков

В.А. Девляшевський