Справа № 216/2843/24
провадження № 2/216/1756/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 квітня 2024 року Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного комерційного підприємства «Південукргеологія» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2024 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до Державного комерційного підприємства «Південукргеологія» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату.

Позов включає в себе позовні вимоги: про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 92423,04 грн., компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з червня 2020 року по січень 2021 року у розмірі 43847,39 грн., суму середнього заробітку за час затримки при звільненні у розмірі 39091,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При подачі позовної заяви не сплачено судовий збір, при цьому позивач посилається на п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

У п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 роз`яснила, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, стосується лише позовних вимог про стягнення заробітної плати, яка є винагородою, обчисленою у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, та поновлення на роботі, і ця пільга не поширюється на інші вимоги, що випливають із трудових правовідносин.

За змістом приписів ст. ст. 94, 116, 117 КЗпП, ст. ст. 1, 2 Закону України Про оплату праці середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку.

У Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, встановлено, що компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсація за несвоєчасно виплачений дохід не входить до структури заробітної плати.

Враховуючи вище наведене, зазначений висновок Великої Палати Верховного Суду, слід дійти висновку, що на заявлену позивачем вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі, встановлені пільги щодо цієї вимоги по сплаті судового збору, тому позивач звільнена від сплати судового збору за цю вимогу, в іншій частині позовних вимог стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації за несвоєчасно виплачений дохід, позивач не звільнена від сплати судового збору.

Із позовних вимог вбачається, що належний до сплати позивачем судовий збір, за вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації за несвоєчасно виплачений дохід, ціна яких визначена позивачем у розмірі 43847,39 грн. + 39091,00 грн. = 82938,39 грн., враховуючи вимоги ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір, становить 1211,20 грн.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що позовна заява ОСОБА_1 вимогам, встановленим ст. 177 ЦПК України, не відповідає.

У ч. 1 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку з наведеним вище, позивачу ОСОБА_1 необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви, а саме: сплати судовий збір у розмірі 1211,20 грн., надати суду оригінал документу про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Інакше позовна заява згідно із вимогами ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 175, 177, 185, 259, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного комерційного підприємства «Південукргеологія» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання цієї ухвали у встановлений строк, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. БУТЕНКО