Справа № 159/5003/23 Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С. Л.
Провадження № 22-ц/802/482/24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на додаткове рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Додатковим рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2024 року заяву представників відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Кей-Колект» на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 496 грн.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «Кей-Колект» подало апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представників відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення у цій справі відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , вважаючи, що додаткове рішення суду є правильним по суті та ухвалене з дотриманням норм процесуального права, просила вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву представники відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зазначали, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, які очікує понести відповідач ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом справи, становить 10 000 грн, а також надали докази, що підтверджують розмір понесених відповідачем ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі, а саме: договір про надання правничої допомоги від 31 жовтня 2023 року № 47/2023, укладений між ОСОБА_4 , який діє на підставі довіреності від 25 жовтня 2023 року за згодою та в інтересах ОСОБА_2 , та адвокатом Самулевич О. М.; копію ордера на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 адвокатом Самулевич О. М. від 01 листопада 2023 року; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Самулевич О. М., видане 22 листопада 2019 року; копію квитанції від 06 листопада 2023 року про сплату ОСОБА_2 адвокату Самулевич О. М. грошових коштів за надання професійної правничої допомоги за договором від 31 жовтня 2023 року №47/2023 у розмірі 10 000 грн (а.с.66, 91-93, 104, 105). Крім того, у запереченні представники відповідача вказали, що акт (додаток до договору від 31 жовтня 2023 року № 47/2023) та розрахунок наданої правничої допомоги (юридичних послуг) у формі детального опису робіт (наданих послуг), за іншу правничу допомогу, пов`язану з цією справою (додаток до договору від 31жовтня 2023 року № 47/2023), будуть надані по завершенню ознайомлення клієнта з кінцевим рішенням суду. Заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 10 000 грн та зазначені вище документи на підтвердження понесення таких витрат, а саме: детальний опис робіт (наданих послуг) від 20 лютого 2024 року (додаток № 1 до договору від 31 жовтня 2023 року № 47/2023), акт приймання-передачі наданої правової допомоги (юридичних послуг) (додаток № 2 до договору від 31 жовтня 2023 року № 47/2023), представниками відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, як це передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц викладено наступний правовий висновок.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «Кей-Колект» клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, в суді першої інстанцій не заявляло, хоча згідно із ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивач будучи обізнаним із відзивом на позовну заяву та запереченнями, не зазначав про неспівмірність витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем у суді першої інстанції.

З огляду на наявність доказів понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн та за відсутності клопотання позивача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у суду першої інстанції були відсутні передбачені законом підстави для зменшення таких витрат.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов ТОВ «Кей-Колект» у цій справі задоволено частково на 35,04% від заявлених позовних вимог, незадоволена частина позовних вимог становить 64,94%, тому суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 6 496 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу, що становить 64,94% від понесених позивачем витрат в 10 000 грн.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що воно є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 є надуманими та не узгоджуються із наявними у справі доказами, якими підтверджується як надання професійної правничої допомоги адвокатом, так і понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем у суді першої інстанції. Натомість представником позивача не спростовано обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також не доведено неспівмірність витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем у суді першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги про невідповідність додаткового рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції, встановленими у справі обставинами, не впливають на законність додаткового рішення суду та не містять підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: