Справа № 544/2034/24
пров. № 2/544/582/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді: Малицької О. Л.

секретар судового засідання Ралець О. С.

розглянувши у судовому засіданні в м. Пирятин в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Пирятинська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Пирятинська державна нотаріальна контора. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 . 07 червня 2024 року в Пирятинській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа до майна померлої. Відповідно до спадкової справи до кола спадкоємців входить вона та її брат - ОСОБА_2 . До складу спадщини після смерті матері увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який вона прийняла від своєї матері - ОСОБА_4 , однак за життя не оформила своїх спадкових прав. Спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 не заводилася. Позивач звернулася до Пирятинської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. На підставі викладеного позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері.

В судове засідання позивачка не з`явилась, однак від неї надійшла заява в якій вона зазначила, що просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, однак від нього надійшла заява в якій зазначив, що просить справу слухати без його участі, позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи - Пирятинської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, у якій вказала, що заперечень щодо розгляду справи не має, та просить розглянути справу без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до виписки з погосподарської книги 1991-1995 років по Великокручанській сільській раді Пирятинського району Полтавської області, господарству за адресою: АДРЕСА_1, присвоєний особовий рахунок № НОМЕР_1 , головою господарства є ОСОБА_4 (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до якої в тому числі увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки ОСОБА_4 померла й спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до набрання чинності ЦК 2003р., тому дані правовідносини регулюються ЦК 1963р. й застосовуються норми ЦК 1963р.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ст. 549 ЦК 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Донька ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07 січня 1957 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 28 липня 1987 року (а.с. 13-14), як спадкоємиця першої черги за законом майна померлої ОСОБА_4 , прийняла спадщину після своєї матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Великокручанського старостинського округу №583 від 02 серпня 2024 року (а.с. 12).

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 не заводилася, що встановлено з листа Пирятинської державної нотаріальної контори №219/02-14 від 25 липня 2024 року (а.с. 15).

Не оформивши своїх спадкових прав ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, той з подружжя, що його пережив, а також батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого законом, він не заявив про відмову від неї.

Після смерті ОСОБА_3 її донька - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 27 липня 2012 року (а.с. 11), прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини що підтверджується довідкою Великокручанського старостинського округу №582 від 02 серпня 2024 року (а.с. 18). Окрім цього, спадщину прийняв син померлої - ОСОБА_2 , шляхом постійного проживання та реєстрації разом із спадкодавцем, який не заперечує проти визнання права власності на спірний будинок за ОСОБА_1 (а.с. 41).

07 червня 2024 року позивачка звернулася до Пирятинської державної нотаріальної контори з метою отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі чого була заведена спадкова справа № 71 до майна померлої ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77242169 від 07 червня 2024 року (а.с. 16).

У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 позивачці було відмовлено у зв`язку відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 15).

Відсутність даного документа перешкоджає позивачу володіти та розпоряджатись спадковим майном.

Згідно довідки КП Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації №605 від 04.04.2024 об`єкт нерухомості, що знаходиться по АДРЕСА_1 в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстрований (а.с.27).

Відповідно до відомостей в технічному паспорті та витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №1210 від 04 квітня 2024 року, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 42,4 кв. м., житловою площею 25,8 кв. м., убиральні «Б» (а.с. 20-26).

Ринкова вартість об`єкту становить: 68265грн (а.с.28).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Як вказано в технічному паспорті на об`єкт нерухомого майна, вказаний житловий будинок збудовано в 1952 році (а.с.20-24).

Приписами Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.66 Міністерства комунального господарства Української РСР, яка діяла на час будівництва вказаного домоволодіння, реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, та інші об`єкти, споруджені в сільській місцевості, не передбачалась.

Також, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до вказаного Указу і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних).

Питання набуття права власності регулювались також Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

За вказаними Указом і Постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13.

Згідно ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Отже, аналізуючи вищевказані норми, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 за життя набула право власності на житловий будинок правомірно, оскільки діюче на той час законодавство не пов`язувало момент виникнення права власності з обов`язковою державною реєстрацією об`єкту нерухомості, а в подальшому вказане право власності було успадковане ОСОБА_3 хоч і не було оформлено у встановленому законом порядку. Вказане унеможливило оформлення позивачкою спадщини у нотаріуса в позасудовому порядку.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачці з незалежних від неї причин відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, але ніхто, крім неї, на спадщину не претендує і вона бажає її прийняти, при цьому обраний позивачкою спосіб захисту її прав є належно обраним, суд вважає за можливе визнати за ними право власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 529, 549 ЦК Української РСР (1963р.), ст.ст. 1216, 1217, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 6-13, 81, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 42,4 кв. м., житловою площею 25,8 кв. м., убиральні «Б», в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Л.Малицька