КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5251/23
Провадження № 2/488/829/24 р.
24.04.2024 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,
при секретарі судового засідання - Волошиної Я.І.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач - АТ "Кредобанк" звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення у солідарному порядку заборгованість за договором кредиту.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17.10.2019 р. між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач-1, Позичальник) укладено Кредитний договір № CL - 228017 на суму 141 572,06 грн., строк (термін) кредитування до 16.10.2025 року, відсотки, за процентною ставкою 35% річних.
Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цінового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані у Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором.
Крім того, позивач посилається на судову практику, яка дозволяє залучати у спорах, в яких позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала в шлюбі - солідарним відповідачем іншого з подружжя, навіть у випадку відсутності договору поруки.
17.10.2019 р. між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву № CL - 228017 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі -Відповідач-2).
Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність, а тому позивачем залучено до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя: ОСОБА_2 .
На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю.
Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, станом на 01.12.2023 р., заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становить у розмірі 168 143,88 грн., яку позивач просить стягнути у солідарному порядку, а також витрати на правову допомогу у розмірі 16 814,38 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 684,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
28.12.2023 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачам, що вони мають право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позов і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження.
Відповідачам було направлено ухвалу про відкриття провадження, проте, у встановлений в ухвалі строк, відповідачі відзиву та клопотань до суду не надали, в судове засідання не з`явилися, хоча судом про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надали.
Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Враховуючи викладене, та зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів.
Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 17.10.2019 р. між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач-1, Позичальник) укладено Кредитний договір № CL - 228017. Кредит видається виключно на цілі зазначені в Кредитному договорі.
Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, сума та валюта кредиту: 141 572,06 грн.
Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору, строк (термін) кредитування: до 16.10.2025 року.
Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору, Позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі та за наступними реквізитами: на поточні потреби в сумі 141 572,06 грн.
Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, Кредит видається Позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням Позичальника, яке міститься в п. 2.4. Кредитного договору.
Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, За користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 35% річних.
Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору, за надання послуг Позичальник сплачує Банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені в п. 2.9. Кредитного договору.
Відповідно до п. 4.5. Кредитного договору, реальна річна процентна ставка 41,19% річних.
Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього.
Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору, Позичальник щомісячно, здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2. Кредитного договору).
Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченому п.п. 6.3.1.-6.3.5. Кредитного договору.
Погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється відповідно до п. 6.6. Кредитного договору.
На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю.
Однак, в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість за наданим кредитом.
Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № CL-228017 від 17.10.2019 р. станом на 01.12.2023 р. заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становить у розмірі 168 143,88 грн., що складається із:
Заборгованості за тілом кредиту - 103 667,25 грн.;
Заборгованості за відсотками - 64 476,63 грн.
Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано.
Згідно з вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CL-228017 від 17.10.2019 р. станом на 01.12.2023 р. у розмірі 168 143,88 грн.
Щодо солідарного стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, суд виходить з наступного.
В обґрунтування позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 позивач посилається на те, що в Анкеті-заяві №CL-228017 підтвердив своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, який не потребує згоди другого із подружжя.
Позивач посилається на правову позицію, висловлену КЦС ВС у справі №205/5882/18 від 07.10.2020 року, однак суд вважає таку позицію позивача помилковою, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Норма частини 3 статті 61 СК України кореспондує частині 4 статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 2 ст. 65 СК України).
Відповідно до норм сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.
Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.
Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних доказів про те, що на момент укладення кредитного договору №СL - 228017 від 17.10.2019 року, подружжя (якщо вони і перебували на той час в шлюбі) проживали разом і взяті ОСОБА_1 кошти дійсно були витрачені в інтересах сім`ї.
Доказів протилежного стороною позивача не надано.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивачем не надано до суду будь-яких доказів щодо використання коштів відповідачем ОСОБА_1 в інтересах та на потреби сім`ї, отриманих за вказаним кредитним договором.
Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 , як солідарного боржника, не ґрунтуються на законі, не обґрунтовані та не доведені належними доказами, а тому в їх задоволенні слід відмовити.
Що стосується вимоги позову про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 814,38 грн., то суд виходить з наступного.
В силу п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Конституційне право на професійну правничу допомогу та вільний вибір захисника гарантується ст. 59 Конституції України.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, воно не може бути скасоване, а звуження змісту та обсягу наявних прав і свобод не допускається.
За ч. 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу із метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то для суду наявні підстави для стягнення таких витрат.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зазначений обов`язок з боку позивача не виконаний, суду не надано акту приймання-передачі наданих послуг, платіжних документів про оплату таких послуг, а тому відсутні підставі для стягнення таких витрат.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору на суму 2 684,00 гривні.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12-13, 133, 141, 258-259, 265, 268, 274-277, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд -
Позов ПАТ «Кредобанк» - задовольнити частково.
-заборгованості за тілом кредиту - 103 667,25 грн.;
-заборгованості за відсотками - 64 476,63 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.
В іншій частині позову, - відмовити.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», 79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, ідентифікаційний код 09807862.

Відповідач: ОСОБА_1 - РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 - адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Суддя Л.І. Селіщева