Справа №743/1182/24
Провадження №2-н/743/54/24
УХВАЛА

05 вересня 2024 року селише Ріпки

Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Кравчук М. В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернігівської філії про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу розподілу природного газу,-

В С Т А Н О В И В:

27.08.2024 р. ТОВ «Газорозподільчі мережі України» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу розподілу природного газу.

Справу передано судді 03.09.2024 р.

04.09.2024 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання боржника.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з наступних підстав.

Як вбачається з відповіді № 769856 від 04.09.2024 р. з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру значиться зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто вказана адреса місця проживання боржника відмінна від адреси об`єкта, за яким обліковується відповідна заборгованість.

Крім того, з вимоги, долученої до судового наказу, вбачається, що вона була направлена на адресу АДРЕСА_2 , відмінну від адреси зареєстрованого місця проживання боржника.

При цьому, у матеріалах, доданих до заяви, відсутні відомості про правовий статус боржника по відношенню до об`єкта нерухомості, що має підтверджуватись витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або доказами, що відповідні відомості у вказаному реєстрі відсутні з посиланням на первинну документацію, що дає змогу встановити, що нерухоме майно належить боржнику.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 р. № 14, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Як вбачається зі змісту п. 9, п. 13 вказаної постанови, наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право. Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунокщомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Таким чином, вимоги заявника у заявленому вигляді не можуть бути задоволені в порядку наказного провадження.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщоіз поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючисьст. ст. 163 165, 166, 167, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернігівської філії про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу розподілу природного газу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя М. В. Кравчук