печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2024 р. Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Головко Ю.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шарапи М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бандури Володимира Івановича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «СОФТ МАРКЕТ СОЛЮШН» про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «СОФТ МАРКЕТ СОЛЮШН» про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 18.04.2024 провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Разом із позовною заявою представником позивача подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту та забороною вчиняти певні дії щодо 100 % частки у статутному капіталі ТОВ «Науково-виробнича компанія «ТЕХІМПЕКС», що належить ТОВ «СОФТ МАРКЕТ СОЛЮШН».

Заява обґрунтована тим, що відповідач вживає дії щодо відчуження свого єдиного активу, також у відповідача відсутнє будь-яке інше майно за рахунок якого можливо буде виконати рішення у разі задоволення позовної заяви, адже відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі та борг ТОВ «СОФТ МАРКЕТ СОЛЮШН» перед позивачем значно перевищує розмір статутного капіталу відповідача.

20.09.2022 між ТОВ «ПРОМ-ТЕХНО ГРУПА» та ТОВ «СОФТ МАРКЕТ СОЛЮШН» укладено договір № 7/9 про поворотну фінансову допомогу.

Відповідно до п. 2.1 Договору повороту фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України у сумі 27288550,00 грн. Поворотна фінансова допомога надається позикодавцем не пізніше 23.09.2022.

18.01.2024 між ТОВ «ПРОМ-ТЕХНО ГРУПА», ОСОБА_1 та ТОВ «СОФТ МАРКЕТ СОЛЮШН» укладено договір № 18/01-24 про відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору про відступлення права вимоги, право вимоги відступається (передається) в розмірі 9 688 300, 00 грн.

Отже позивач набув право вимоги до відповідача за Договором поворотної фінансової допомоги у розмірі 9 688 300, 00 грн.

У встановлений Договором поворотної фінансової допомоги строк, відповідач не повернув борг.

У відповідь на претензію позивача від 01.02.2024, відповідач 08.02.2024 повідомив про неможливість погасити заборгованість у зв`язку із скрутним фінансовим становищем та наявністю боргів перед іншими кредиторами. Та повідомив, що відповідачем прийнято рішення про продаж своєї частки 100 % у статутному капіталі ТОВ «НВК «ТЕХІМПЕКС» () з метою погашення вимог кредиторів.

Станом на 02.04.2024 відповідач не виконав зобов`язання за Договором поворотної фінансової допомоги.

З огляду на зазначене, невжиття заходів забезпечення позову шляхом арешту частки та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження 100 % частки у статутному капіталі ТОВ «НВК «ТЕХІМПЕКС», може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види заходів забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

В постанові № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).

В рішенні від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд знову наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Як вбачається з доводів заяви та наданих представником позивача доказів, зокрема копії Договору № 7/9 про поворотну фінансову допомогу від 20.09.2022 та Договору № 18/01-24 від 18.01.2024 про відступлення права вимоги, між сторонами існують цивільні правовідносини.

Відповідно до копії відповіді ТОВ «Софт Маркет Солюшн» на претензію ОСОБА_1 від 08.02.2024, Товариство перебуває у скрутному становищі та має на меті продаж своєї частки 100 % у статутному капіталі ТОВ «НВК «ТЕХІМПЕКС» ().

Згідно положень ч. 1 ст. 167 Господарського Кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

В постанові Верховного Суду від 06.09.2019 у справі № 756/3322/19 зазначено, що накладення арешту на належну відповідачу частку корпоративних прав в якості забезпечення позову у цивільній справі про стягнення боргу за договором позики, за своїм змістом полягає виключно у обмеженні права особи розпорядитися цією часткою у статутному капіталі (провести її відчуження), проте не позбавляє відповідача права володіння і користування цією часткою, зокрема не перешкоджає використанню у господарській (підприємницькій) діяльності та виконанню зобов`язань з іншими особами чи контрагентами.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку щодо законності та обґрунтованості такого виду забезпечення позову про стягнення боргу за договором позики, як накладення арешту на належну відповідачу частку корпоративних прав (статутного капіталу) в товаристві з обмеженою відповідальністю.

З огляду на те, що відповідачем вчиняються дії щодо продажу належного йому майна, а саме 100 % частки у статутному капіталі ТОВ «НВК «ТЕХІМПЕКС» (), відтак невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

За таких обставин, заборона відповідачу вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження належної йому частки в статутному капіталі юридичної особи, є необхідним заходом забезпечення позову, який гарантуватиме ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивача в разі задоволення позову, не становитиме надмірний та непропорційний тягар для відповідача та вказаних вище юридичних осіб і є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи наведене та розмір позовних вимог, суд приходить висновку про те, що вимоги поданої заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на частку у статутному капіталі суб`єкта господарювання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, при накладенні арешту на належну відповідачу частку в статутному капіталі, суд виходить з того, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на частки у статутних капіталах суб`єктів господарюванням без наміру власників його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права та законні інтереси власника частки у статутному капіталі товариства.

На підставі викладеного та керуючись 149-153, 247, 258-261, 353-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бандури Володимира Івановича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «СОФТ МАРКЕТ СОЛЮШН» про стягнення боргу за договором позики, задовольнити.

Накласти арешт на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія «ТЕХІМПЕКС» (ідентифікаційний код 32499006) у розмірі 100 %, яка на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «СОФТ МАРКЕТ СОЛЮШН».

Заборонити державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам та іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, відчуження, зміни засновника реєстрації застави частки Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФТ МАРКЕТ СОЛЮШН» у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія «ТЕХІМПЕКС» (ідентифікаційний код 32499006) у розмірі 100 %.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя Ю. Г. Головко