Справа № 2/593/151/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2024 р. суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Крамар В. М. ознайомившись з позовом товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

27 березня 2024 року ухвалою судді Бережанського районного суду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху та надано позивачу строк для оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України десять днів з дня вручення ухвали.

Вказану ухвалу прийнято у зв`язку з тим, що відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Такі вимоги Закону в позовній заяві поданій товариством з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» не дотримані. Такий висновок випливає з того, що позивачем у позовній заяві вказано:

«16 травня 2017 р. ОСОБА_1 (далі - Відповідач) уклав із Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі первісний кредитор чи АТ «Ідея Банк») Кредитний договір № С21.907.79884 від 16 травня 2017 р.

07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»» (далі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ» чи/або Позивач) укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 07072023 (далі по тексту - Договір факторингу), відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № С21.907.79884 від 16 травня 2017 р., укладеним між АТ «Ідея Банк», та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (копія витягу з Договору факторингу, засвідчена належним чином додається).

Згідно п.2.1. Договору факторингу за цим Договором АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.2.2 Договору факторингу Права Вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі Боржників, що підписуються Сторонами, у паперовому вигляді в день укладення цього Договору та надсилається АТ «Ідея Банк» ТОВ «ФК «ЄАПБ» в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладення цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання Сторонами вважається невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Реєстр боржників №3 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № С21.907.79884 від 16 травня 2017 р., в сумі 21448,86 грн., з яких:

- 7194,92 грн. заборгованість за основним боргом;

- 14253,94 заборгованість за відсотками;

- 0,00 грн. заборгованість за комісіями.

Всі нарахування, що відбулись до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.», -

таким чином всупереч п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві відсутній виклад обставин про те, які істотні умови кредитного договору № С21.907.79884 від 16 травня 2017 р., не вказано обставин відповідно до яких проведено нарахування заборгованості за договором та її складових (тіла кредиту, відсотків, комісій), не наведено обставин отримання відповідачкою кредиту. Не зазначено доказів, якими підтверджуються такі обставини.

У зв`язку з цим, відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України позивачу в ухвалі зазначено недоліки позовної заяви, спосіб і строк усунення недоліків, а саме: позивачу слід подати оновлену позовну заяву в якій викласти обставини про істотні умови кредитного договору № С21.907.79884 від 16 травня 2017 р., викласти обставини істотних умов вказаного кредитного договору, вказати обставини відповідно до яких проведено нарахування заборгованості за договором та її складових (тіла кредиту, відсотків, комісій), навести обставин отримання відповідачкою кредиту. Зазначити докази, якими підтверджуються такі обставини.

Ухвалу суду від 27 березня 2024 року позивачем отримано 29 березня 2024 року о 16:51:19, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу в електронний кабінет позивача.

Виходячи з наведеного, останній день на усунення недоліків наведених в ухвалі суду від 27 березня 2024 року з врахуванням ч.6 ст. 272 ЦПК України припадає на 08 квітня 2024 року.

Не зважаючи на вказане, позивачем вимоги ухвали від 27 березня 2024 року у встановлений строк не виконано, оновлену позовну заяву оформлену з дотриманням вимог ст. 175 ЦПК України - до суду до 08 квітня 2024 року не подано.

Натомість позивачем через систему «Електронний суд» 08 квітня 2024 року подано до суду заяву про усунення недоліків, в якій також не виконано ухвали від 27 березня 2024 року, такий висновок випливає з того, що позивачем у вказаній заяві не викладено обставини про істотні умови кредитного договору № С21.907.79884 від 16 травня 2017 р., не вказано обставини відповідно до яких проведено нарахування заборгованості за договором та її складових, зокрема відсотків ( не вказано відсоткової ставки за кредитом), комісій (не вказано ставки комісії і в яких випадках і за що вони нараховуються). Не зазначено докази, якими підтверджуються такі обставини.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, не зважаючи на вказане, позивач не виклав наведені вище обставини.

Окремо необхідно зазначити, що подаючи заяву через електронний суд позивач всупереч ч.7 ст. 43, ч.1 ст. 177 ЦПК України не додав доказ надсилання таких матеріалів іншому учаснику справи відповідачці.

Таким чином стороною позивача не усунуто недоліки позовної заяви у спосіб встановлений судом та ним не повністю усунуто недоліки позовної заяви, - наведені в ухвалі від 27 березня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається не поданою і повертається позивачеві.

Ч.7 ст. 185 ЦПК України встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Виходячи з наведеного, позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - слід вважати неподаною та повернути її позивачу. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Такий висновок, цілком узгоджується з висновком Верховного Суду викладеному у постанові Верховного Суду від 22.09.2019 року по справі № 705/5060/18 (провадження № 61-3331св19), в якій Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав:

«Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 як неподану, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зазначив, що заявник отримав копію ухвали суду .... , однак у наданий судом строк недоліки позовної заяви не усунув. Проте, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює "право на суд", право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Суд також зазначає, що Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Суд нагадує, що національні органи влади, зокрема суди, мають вирішувати проблеми тлумачення внутрішнього законодавства, їх роль обмежується перевіркою відповідності результатів такого тлумачення Конвенції. Це стосується, зокрема, тлумачення судами процесуальних норм, таких як строки подання документів або подання апеляцій (рішення у справі "Кунерт проти Польщі", заява N 8981/17, від 04 квітня 2019 року).

Отже, залишаючи позовну заяву без руху, ОСОБА_1 був поінформований про обов`язок виправити недоліки вказаної заяви, а саме: привести її зміст та форму відповідно до вимог статей 175,177 ЦПК України.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не подав позовну заяву, яка повинна відповідати вимогам статтей 175, 177 ЦПК України, і таким чином, не вичерпав наявних засобів захисту свого права, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Таким чином доводи касаційної скарги про те, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій перешкоджають та обмежують право позивача на доступ до правосуддя, колегія суддів не бере до уваги з огляду на вищевикладене.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України", заява N 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Вказані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є достатньо мотивованим.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів.»

Керуючись ч. ч. 3, 6, 7 ст. 185, ст.ст. 354, 355, п.15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - вважати неподаною та повернути її позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: