Справа №705/3643/24
2/705/1930/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Леся Сергіївна, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Також вона є фактичним користувачем житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а2», літ. «а4», верандою літ. «а5» загальною площею 66,7 кв.м. та житловою площею 40,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. «В», гараж літ. «Е», навіс літ. «М», вбиральня літ. «Л», навіс літ. «Н», сарай літ. «О», вимощення III, ганок II, ганок І, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Співвласниками іншої частин є відповідачі, яким належить 31/100 та 19/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Між ними, як співвласниками вищезазначеного майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження спільного майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із часткового спільного володіння не досягнуто, окрім того так як нерухоме майно перебуває у спільній частковій власності, без згоди відповідачів вона не має можливості реєструвати та знімати з реєстрації членів її родини, їй окремо не можуть виготовити жодні правовстановлюючі документи, на належне нерухоме майно, без згоди відповідачів, оскільки вони відмовляються їх надавати, а тому на сьогодні немає іншої можливості реалізувати своє право аніж виділити частку житлового будинку в натурі та присвоїти нову адресу. Вона не має можливості реалізувати своє право повноцінно користуватись належною їй частиною будинку, а тому єдиним способом захистити своє порушене право є звернення з даним позовом до суду.

Просить: 1) припинити право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме: житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а2», літ. «а4», верандою літ. «а5» загальною площею 66,7 кв.м. та житловою площею 40,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. «В», гараж літ. «Е», навіс літ. «М», вбиральня літ. «Л», навіс літ. «Н», сарай літ. «О», вимощення III, ганок II, ганок І, що належить їй на праві приватної власності; 2) виділити їй, ОСОБА_1 , в натурі у власність частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а2», літ. «а4», верандою літ. «а5» загальною площею 66,7 кв.м. та житловою площею 40,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. «В», гараж літ. «Е», навіс літ. «М», вбиральня літ. «Л», навіс літ. «Н», сарай літ. «О», вимощення III, ганок II, ганок І, - в розмірі 1/1 частки.

Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін.

Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідачі повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив від відповідачів судом у встановлений строк не отримано.

29.07.2024 від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити.

30.08.2024 від відповідача ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ознайомившись із матеріалами справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20804930 від 04.11.2008 Уманського виробничого відділку комунального підприємства «Черкаське ООБТІ» ОСОБА_1 є власником 1/2 частки у праві спільної часткової власності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з належними господарськими будівлями і спорудами (а.с.7,8,9,10).

Згідно даних технічного паспорту ОСОБА_1 є фактичним користувачем приміщення: житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а2», літ. «а4», верандою літ. «а5» загальною площею 66,7 кв.м. та житловою площею 40,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. «В», гараж літ. «Е», навіс літ. «М», вбиральня літ. «Л», навіс літ. «Н», сарай літ. «О», вимощення III, ганок II, ганок І, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-16).

Відповідач ОСОБА_2 є власником 31/100 частки, а відповідач ОСОБА_3 є власником 19/100 у праві власності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 372350232 від 02.04.2024 (а.с.17-18).

Згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку від 21.04.2010 ОСОБА_1 є власником земельних ділянок площею 0,0631 га та 0,0487 га по АДРЕСА_1 (а.с.19,20).

Згідно Висновку ТОВ «Експерт Робота» від 05.06.2024 № 494 за технічними показниками частина житлового будинку, яка складається з: житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а2», літ. «а4», верандою літ. «а5» загальною площею 66,7 кв.м. та житловою площею 40,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. «В», гараж літ. «Е», навіс літ. «М», вбиральня літ. «Л», навіс літ. «Н», сарай літ. «О», вимощення III, ганок II, ганок І, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 має окремий вхід і може бути виділена в натурі (а.с.23).

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Виходячи з положень ст. ст.183,367 ЦК України та роз`яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7«Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Виділ у натурі частки із спільного майна може бути заборонений законом або бути неможливим в силу самої природи спільної речі, яка є неподільною (ч. 2ст. 183 ЦК).

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

З аналізу вище зазначених правових норм слідує, що кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своєї частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб`єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Проте якщо після виділу суб`єктів-співвласників залишилося хоча б двоє, право спільної часткової власності продовжує існувати - з перерозподіленими частками та, як правило, з видозміненим складом майна, яке перебуває у спільній частковій власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради (ст. 152 ЖК України).

Крім того, у тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина приміщень, яка перевищує за розміром його частку, суд повинен вирішити питання про стягнення з нього відповідної грошової компенсації та зазначити в рішенні фактичні ідеальні частки в праві власності на будинок після його поділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 258-259, 264, 265, 274-279, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме: житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а2», літ. «а4», верандою літ. «а5» загальною площею 66,7 кв.м. та житловою площею 40,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. «В», гараж літ. «Е», навіс літ. «М», вбиральня літ. «Л», навіс літ. «Н», сарай літ. «О», вимощення III, ганок II, ганок І, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в натурі у власність частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а2», літ. «а4», верандою літ. «а5» загальною площею 66,7 кв.м. та житловою площею 40,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. «В», гараж літ. «Е», навіс літ. «М», вбиральня літ. «Л», навіс літ. «Н», сарай літ. «О», вимощення III, ганок II, ганок І, - в розмірі 1/1 частки.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя Леся Сергіївна Годік