Тарутинський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________
Справа № 514/414/24
Провадження по справі № 4-с/514/3/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кравченко П.А.,

за участю секретаря - Мельниченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тарутинського ВДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Міхайлєнко Тетяни Юріївни,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить:

визнати дії державного виконавця Тарутинського ВДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Міхайлєнко Тетяни Юріївни при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів не законними;

врахувати наступні квитанції по сплаті аліментів загальною сумою 93 550 грн.:

1) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 20.11.2019 р.;

2) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 07.12.2019 р.;

3) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 04.01.2020 р.;

4) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 28.01.2020 р.;

5) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 19.02.2020 р.;

6) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 19.03.2020 р.;

7) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 14.04.2020 р.;

8) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 28.05.2020 р.;

9) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 01.07.2020 р.;

10) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 28.07.2020 р.;

11) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 28.08.2020 р.;

12) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 28.09.2020 р.;

13) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 28.10.2020 р.;

14) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 28.11.2020 р.;

15) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 28.12.2020 р.;

16) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 07.10.2021 р.;

17) квитанція ПАТ «Укрпошта» 2000 грн., 27.10.2021 р.;

18) квитанція ПАТ «Укрпошта» 3000 грн., 11.11.2022 р.;

19) квитанція ПАТ «Укрпошта» 3000 грн., 17.12.2022 р.;

20) квитанція ПАТ «Укрпошта» 3000 грн., 22.12.2022 р.;

21) квитанція ТОВ «Нова Пошта» 3000 грн., 24.01.2023 р.;

22) квитанція ПАТ «Укрпошта» 3000 грн., 03.02.2023 р.;

23) квитанція АТ «Універсал Банк» 3000 грн., 03.03.2023 р.;

24) квитанція АТ «Універсал Банк» 3000 грн., 03.03.2023 р.;

25) квитанція АТ «Універсал Банк» 2000 грн., 10.03.2023 р.;

26) квитанція АТ КБ «ПриватБанк» 4550 грн., 29.03.2023 р.;

27) квитанція АТ «Універсал Банк» 5000 грн., 25.04.2023 р.;

28) квитанція АТ «Універсал Банк» 3000 грн., 25.04.2023 р.;

29) квитанція АТ «Універсал Банк» 4000 грн., 31.05.2023 р.;

30) квитанція АТ «Універсал Банк» 4000 грн., 22.06.2023 р.;

31) квитанція АТ «Універсал Банк» 2000 грн., 29.07.2023 р.;

32) квитанція АТ «Універсал Банк» 2000 грн., 31.08.2023 р.

На обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні державного виконавця Тарутинського ВДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Міхайлєнко Тетяни Юріївни, знаходиться виконавчий лист про стягнення аліментів № 70891341. При проведенні виконавчих дій, державний виконавець неправомірно провів розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Державним виконавцем Міхайлєнко Т.Ю. було надано відзив на скаргу, відповідно до змісту якого, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно щомісячно сплачує аліменти згідно виконавчого документу, але станом на 29.02.2024 року заборгованість зі сплати аліментів складає 16 714, 91 грн.

З вказаною сумою заборгованості скаржник не згоден, та зауважує, що державним виконавцем не було враховано, що з листопада 2019 року по 31 серпня 2024 року він систематично відправляв певну суму на рахунок ОСОБА_2 через ПАТ «УКРПОШТА».

Скаржник в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд скарги без йогоучасті.

Державний виконавець Міхайлєнко Т.Ю в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява про розгляд скарги без її участі.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 31.01.2023 року до Тарутинського ВДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов виконавчий лист № 523/10901/20 від 01.12.2022 року, виданий Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, в розмірі 3000 грн., але не менше ніж 50% встановленого Законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.09.2020 року, на підставі чого, 31.01.2023 року, виконавцем було відкрито виконавче провадження.

На виконання ухвали суду від 07 березня 2024 року , від АТ «УКРПОШТА» суду була надана інформація щодо поштових переказів на ім`я ОСОБА_2 , відправником яких є ОСОБА_1 , згідно наданої інформації вбачається, що ОСОБА_1 здійснював перекази у період з 2019 по 2023 рік, а саме:

№0024 від 20.11.2019 року у сумі 2000,00 грн. значиться виплаченим 30.11.2019 року;

№0015 від 07.12.2019 року у сумі 2000,00 грн. значиться виплаченим 17.12.2019 року;

№0004 від 04.01.2020 року у сумі 2000,00 грн. значиться виплаченим 10.01.2020 року;

№0040 від 28.01.2020 року у сумі 2000,00 грн. значиться виплаченим 31.01.2020 року;

№0031 від 19.12.2020 року у сумі 2000,00 грн. значиться виплаченим 22.02.2023 року;

№0050 від 19.03.2020 року у сумі 2000,00 грн. значиться виплаченим 20.03.2020 року;

№0058 від 14.04.2020 року у сумі 2000,00 грн. значить ся виплаченим 27.04.2020 року;

№0080 від 28.05.2020 року у сумі 2000,00 грн. значиться виплаченим 30.05.2020 року;

№0010 від 01.07.2020 року у сумі 2000,00 грн. значиться виплаченим 07.07.2020 року;

№0062 від 28.07.2020 року у сумі 2000,00 грн. значить ся виплаченим 01.08.2020 року;

№0038 від 28.08.2020 року у сумі 2000,00 грн. значиться виплаченим 01.09.2020 року;

№0035 від 28.09.2020 року у сумі 2000,00 грн. повернутий відправнику не за запитом;

№0071 від 28.10.2020 року у сумі 2000,00 грн. значиться виплаченим 29.01.2021 року;

№0074 від 28.11.2020 року у сумі 2000,00 грн. значиться виплаченим 29.01.2021 року;

№0114 від 28.12.2020 року у сумі 2000,00 грн. значиться виплаченим 08.02.2021 року;

№0003 від 07.10.2021 року у сумі 2000,00 грн. значиться виплаченим 17.12.2021 року;

№0125 від 27.10.2021 року у сумі 2000,00 грн. значиться виплаченим 05.02.2023 року;

№0103 від 11.11.2022 року у сумі 3000,00 грн. значиться виплаченим 17.11.2022 року;

№0240 від 22.12.2022 року у сумі 3000,00 грн. значиться виплаченим 02.01.2023 року;

№0085 від 17.12.2022 року у сумі 3000,00 грн. значиться виплаченими 02.01.2023 року;

№0057 від 03.02.2023 року у сумі 3000,00 грн. значиться виплаченим 18.05.2023 року.

Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст.12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя, а у ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22,46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 642/6675/18 сформульовано правову позицію про те, що чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення відрахувань з пенсійних виплат, а тому арешт пенсійних коштів особи, після вирахування з неї сум за судовим рішенням, позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист.

Відповідно до ст.70 ЗУ «Виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 523/10901/20 від 01.12.2022 року з заявника стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 гривень починаючи з 29.09.2020 року .

При наданому розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_1 , а саме 29.09.2020 року встановлено, що до розрахунку не були включені виплати здійснені заявником, що підтверджується наданою інформацією АТ «УКРПОШТА» про виплату аліментів ОСОБА_2 . А відтак, розрахунок заборгованості має бути перераховано з врахуванням виплачених сум переказу на користь ОСОБА_2 .

Враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 447 - 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тарутинського ВДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Міхайлєнко Тетяни Юріївни задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Тарутинського ВДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Міхайлєнко Тетяни Юріївни при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів не законними.

Зобов`язати державного виконавця Тарутинського ВДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Міхайлєнко Тетяну Юріївну здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з врахуванням виплат, що були здійснені заявником у відповідний період, а саме з 29.09.2020 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя П.А. Кравченко