Справа № 523/3185/24
Провадження №2/523/2730/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"26" березня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, у складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

при секретарі Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ

26.02.2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 вказує у позові, що він є членом сім`ї померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 мати ОСОБА_4 , яка була наймачем будинку АДРЕСА_1 , де постійно проживає та зареєстрований зі своєю дружиною ОСОБА_3 .

У вказаному будинку 06.06.2018 року була зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня дружина померлого брата), яка не проживає у будинку АДРЕСА_1 з 2018 року, відповідачка відсутня у даному житловому приміщенні вже майже шість років, її особистих речей у будинку не має, де вона проживає йому невідомо.

Посилаючись на те, що позивач змушений сплачувати комунальні послуги у вищевказаному будинку за фактично не проживаючу в ньому відповідачку, які нараховуються виходячи з кількості проживаючих осіб у житловому приміщенні, що порушує його права, не має можливості укласти договір найму на вищевказаний будинок після смерті матері, так як потрібна згода всіх зареєстрованих осіб у будинку, що також порушує його права, змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою.

Представник позивача та позивач подали до суду спільну заяву про розгляд справи за їх відсутністю, у якій надали згоду про розгляд справи за їх відсутності та наполягали на задоволені позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала, що позовну заяву позивача підтримує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином. Відзиву на позовну заяву не подала. На адресу суду повернувся конверт із рекомендованими повідомленнями із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, враховуючи, що судом судова повістка про виклик відповідача в судове засідання направлялася за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає відповідача належним чином повідомленою та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані документи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі договору найму житла в будинках комунальної власності від 20.05.2019 року ОСОБА_4 була наймачем будинку АДРЕСА_1 , та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.8)

З представлених документів, паспорта позивача, свідоцтва про народження позивача, свідоцтва про шлюб між позивачем та третьою особою, свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , договору найму житла в будинках комунальної власності від 20.05.2019 року, довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № П1-4941-ю/о від 09 січня 2024 року, вбачається, що у будинку АДРЕСА_1 , крім наймача ОСОБА_5 , також зареєстровані позивач (син наймача) та третя особа (невістка наймача).

Тобто, в силу ст. 64 ЖК України, зазначені вище особи, як члени сім`ї наймача ОСОБА_4 набули на рівні з нею всі права та обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення.

Відповідно до акту від 22.02.2024р., складеного і підписаного сусідами позивача, підписи яких були посвідченні начальником дільниці №1 КП ЖКС «Пересипський», вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 (відповідачка) не проживає з 2018 року.

Факт не проживання відповідачки на спірній житловій площі більше шести місяців без поважних на те причин підтверджується актом про відсутність (не проживання) осіб від 22.02.2024 року, а також заявою третьої особи.

В силу ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Згідно п. 6. ч. 1. ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Положеннями частини 1 статті 61 ЖК України визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Зазначені конституційні приписи відображені також на рівні житлового законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці послідовно дотримується позиції, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла («Kryvitska and Kryvitskyy v.Ukraine», заява № 30856/03), наголошує, що втручання у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві» (Zehentner v.Austria), заява № 20082/02, пункт 56, ECHR 2009).

Позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, заявлено з підстав статей 71, 72 ЖК України.

Аналіз статей 71, 72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: 1) не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та 2) відсутність поважних причин такого не проживання. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк (постанови Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №344/9319/19, від 28 липня 2021 року у справі №754/15542/19).

Зібрані по справі докази в їх сукупності вказують на те, що на спірній житловій площі не проживає більше шести місяців без поважних на те причин, належні їй речі в будинку відсутні будь-яких перешкод у її проживанні з боку позивачки, судом не встановлено.

Встановлення даних обставин вказує на те, що ОСОБА_2 , в силу ст. ст.71, 72 ЖК України втратила право користування житловим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази в підтвердження викладених обставин є належними, допустимими, достовірними, а в своєї сукупності достатніми для задоволення даного позову, а тому слід визнати відповідачку ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування вказаним вище житловим будинком.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, при цьому позивач звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір " з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. ( ст. 141 ЦПК України).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 6, 12, 23, 228, 229, 247, 263, 265, 273, 279, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошен ня.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 26.03.2024 року

Суддя