Справа № 128/1048/24
Провадження № 22-ц/801/982/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 рокуСправа № 128/1048/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Міхасішина І. В., Сопруна В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 19 березня 2024 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

Ухвалу постановила суддя Бондаренко О. І.

Ухвалу постановлено у відсутності сторін у м. Вінниця

Повний текст ухвали складено 19 березня 2024 року,

Встановив:

14 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Вінницького районного суду Вінницької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, передано на розгляд до територіальної юрисдикції (підсудності) Тиврівського районного суду Вінницької області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до Вінницького районного суду Вінницької області.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржувана ухвала є протиправною та необґрунтованою, оскільки відповідно до довідки Яришівського старостинського округу Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 03-10/8 від 16 січня 2024 року ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 . Територія Лука-Мелешківської територіальної громади відповідно до статуту входить до складу Вінницького району Вінницької області, у тому числі і населений пункт с. Студениця, у якому проживає заявник.

Заінтересована особа не скористалась своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направила, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У пункті 9 частини 1 статті 353 ЦПК України зазначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Як вбачається із матеріалів справи заявник просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, а саме в АДРЕСА_1 . При цьому заявник зазначила таку ж адресу листування на момент подачі заяви до суду (а. с. 1-2)

Суд першої інстанції передаючи справу на розгляд до Тиврівського районного суду Вінницької області та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК виходив з того, що заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до адміністративно територіального поділу є територією Тиврівського району Вінницької області та перебуває під юрисдикцією Тиврівського районного суду Вінницької області(а. с. 14).

Апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції правильними.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом» передбачає, зокрема, й дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5).

Згідно ч. 3 і ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Частиною 1 ст. 316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

16 листопада 2021 року Верховна Рада прийняла Закон «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку із утворенням (ліквідацією) районів».

Законом на один рік подовжено термін здійснення місцевими судами своїх повноважень у межах раніше визначеної (до утворення (ліквідації) районів згідно з Постановою Верховної Ради від 17 липня 2020 року № 807-IX) територіальної юрисдикції, але не пізніше 1 січня 2023 року.

Разом з тим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому воєнний стан на території України неодноразово продовжувався та станом на 17 квітня 2024 року діє Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2024 року № 49/2024, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Законом України «Про внесення зміни до пункту 3-1 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів» № 2808-IX від 01 грудня 2022 року визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX".

Зазначеним вище доводи апеляційної скарги спростовуються повністю, оскільки заявник помилково ототожнює підсудність Вінницького районного суду Вінницької області з адміністративними межами Вінницького району Вінницької області, адже судова реформа щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів, через введення воєнного стану не завершена, а суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, що існувала до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року.

Оскільки матеріали справи не містять підтвердження фактичного проживання заявника за іншою адресою, ніж адреса реєстрації місця проживання, а ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до адміністративно-територіального поділу є територією Тиврівського району Вінницької області та перебуває під юрисдикцією Тиврівського районного суду Вінницької області, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду постановлена без додержання норм процесуального права. А тому, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

На підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 19 березня 2024 року про передачу справи на розгляд до територіальної юрисдикції (підсудності) Тиврівського районного суду Вінницької області, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіІ. В. Міхасішин
В. В. Сопрун