ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/278/24 Справа № 200/4111/17 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Лопатіної М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Олешко Олени Миколаївни на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, Дочірнього іноземного підприємства «Дніпродор», Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (т. 1 а.с. 2-7), яку в подальшому уточнили (т. 1 а.с. 80-85), в обґрунтування якого посилались на те, що 03.08.2016 ОСОБА_1 , під час керування автомобілем марки «TOYOTA COROLA» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , внаслідок наїзду на щебінь, що знаходився на дорозі, пошкодив вищезазначений автомобіль.

Виходячи з того, що відповідачі не забезпечили належного технічного стану покриття дороги, що стало передумовою пошкодження автомобіля, а також не організували встановлення відповідних попереджувальних дорожніх знаків, позивачі вважали за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивач ОСОБА_1 зазначив, що її розмір відповідає тим незручностям, які спричинені пошкодженням автомобіля, що потягло за собою зміну звичного темпу життя та стало причиною стресу.

На підставі викладеного, з урахуванням уточненого позову позивачі просили суд стягнути солідарно з Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та ДІП «Дніпродор» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 468 086,98 грн, що складається з вартості відновлювального ремонту; на користь ОСОБА_1 вартість проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 800,00 грн, вартість проведення експертного дослідження у розмірі 675,00 грн, вартість послуг евакуатора у розмірі 1 000,00 грн та 105 000,00 грн моральної шкоди.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2021 року залучено у якості співвідповідача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, ДІП «Дніпродор» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради (т. 1 а.с. 211).

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, ДІП «Дніпродор», КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовлено в повному обсязі (т. 2 а.с. 190, 195-201).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Олешко О.М. подала апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 213-222), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

ДІП «Дніпродор» скористалось своїм правом та подало відзив на апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 249-250).

КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради скористалось своїм правом та подало відзив на апеляційну скаргу (т. 3 а.с. 1-9), а також подало додаткові письмові пояснення (т. 3 а.с. 79-81).

Департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради скористалось своїм правом та подало відзив на апеляційну скаргу (т. 3 а.с. 33-39), а також подало письмові пояснення (т. 3 а.с. 57-60).

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «TOYOTA COROLA» державний номерний знак НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Згідно з копією протоколу про адміністративне правопорушення від 03.08.2016р., в м.Дніпропетровську по вул. Полтавське шосе, 1,5 км від (ЕС) перехрестя Полтавського шосе та вул.Мохова водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «TOYOTA COROLA» державний номерний знак НОМЕР_1 не зреагував на зміну дорожньої обстановки, а саме наявності щебеню на дорозі, внаслідок чого відбувся некерований рух автомобіля та перекидання транспортного засобу, у результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Відповідно до копії постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.09.2016 року (справа №199/5728/16) ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн за скоєння ДТП, яке мало місце 03.08.2016 року у м.Дніпро. Передумовою ДТП стало порушення ОСОБА_1 п.12.1 ПДР.

Згідно з копією постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.09.2016 року постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.09.2016 року (справа №199/5728/16) скасовано, провадження у справі закрито за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що на місці скоєння ДТП були відсутні знаки попередження ведення дорожніх робіт, що вбачається зі схеми ДТП та пояснень ОСОБА_1 .

Відповідно до копії висновку експертного дослідження №18/10.1-59 від 13.10.2016 складеного експертом ОСОБА_4 , у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «TOYOTA COROLA» ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам п.12.1. ПДР.

Згідно з копією звіту про вартість матеріального збитку спричиненого власнику транспортного засобу №12/08/16 від 16.08.2016 року складеного ОСОБА_5 , матеріальний збиток спричинений власнику автомобіля «TOYOTA COROLA» державний номерний знак НОМЕР_1 становить 225 421,52 грн. У вказаному висновку зазначено, що: дійсна (ринкова) вартість транспортного засобу 225 460,52 грн; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу 468 086,98 грн; вартість матеріального збитку 225 421,32 грн.

Відповідно до копії договору про закупівлю за державні кошти від 27.07.2016 укладеного між Департаментом благоустрою та інфраструктури ДМР і Дочірнім іноземним підприємством «ДНІПРОДОР», останній зобов`язався у 2016 році надати послуги з поточного ремонту автошляхів у м.Дніпропетровську (Амур-Нижньодніпровський район, Індустріальний район, Самарський район). Строк надання послуг до 31.12.2016 року. Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2016 року.

Згідно з копією положення про Департамент благоустрою та інфраструктури ДМР затвердженого рішенням міської ради №34/8 від 18.05.2016 року: Департамент благоустрою та інфраструктури ДМР є виконавчим органом ДМР; Департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс; Департамент має право від імені та в інтересах територіальної громади і від свого імені самостійно укладати договори; основним завданням Департаменту є організація управління об`єктами благоустрою та інфраструктури комунальної власності територіальної громади міста, організація експлуатації та утримання об`єктів інфраструктури міста відповідно до законодавства, у межах Положення та договірних зобов`язань.

Згідно з копією листа заступника директора Департаменту благоустрою та інфраструктури ДМР Самілик О.М. від 26.03.2021 за вих.№3/8-578, ділянка дороги протяжністю 1 500 м від перехрестя шосе Полтавське та вул.Мохова перебуває на балансі КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) передбачено, автомобільна дорога це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.

Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Положеннями ст. 21 Закону України Про автомобільні дороги (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міста та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

За змістом ст.ст. 5, 10, 11, 29, 30 Закону України про місцеве самоврядування, ст.ст. 7, 140 Конституції України виконавчі органи міських рад (виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи), як різновид органів місцевого самоврядування, здійснюють управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, а також організацію благоустрою населених пунктів, здійснюють контроль за станом благоустрою населених пунктів.

У відповідності до ст.ст. 1, 5, 10, 13, 20 Закону України Про благоустрій населених пунктів до об`єктів у сфері благоустрою населених пунктів належать, окрім іншого, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди. Обов`язки із управління та організації у сфері благоустрою населених пунктів, здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утримання територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів благоустрою комунальної власності покладаются на органи місцевого самоврядування.

Згідно із Положенням про Департмент благоустрою та інфраструктури ДМР затвердженого рішенням міської ради від 18 травня 2016 №34/8, Департамент є виконавчим органом Дніпровської міської ради згідно з рішенням міської ради від 16.03.2016 року №7/3 Про затвердження структури Дніпровської міської ради та її виконавчих органів, граничної чисельності працівників міської ради та її виконавчих органів (із змінами та доповненнями). Департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із своїм найменуванням та зображенням Державного Герба України, кадрову печатку, штампи, бланки встановленого зразка, загальний та спеціальний реєстраційні рахунки в органах Державної казначейської служби України. Департамент у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими нормативними актами, рішеннями Дніпровської міської ради та її виконавчого органу, розпорядженнями міського голови, а також Положенням про департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради. Департамент є головним розпорядником коштів міського бюджету та замовником на виконання робіт відповідно до завдань Департаменту (пункти 1.1, 1.3, 1.4, 1.6 Положення).

Метою діяльності Департаменту є здійснення заходів щодо формування зовнішнього вигляду території міста, надання йому естетично-привабливого вигляду, поліпшення умов проживання мешканців міста шляхом будівництва, реконструкції, ремонту, утримання об`єктів благоустрою, соціально-культурного призначення та інфраструктури міста; забезпечення комплексного розвитку благоустрою і інфраструктури міста для задоволення потреб населення у комунальних послугах та організації роботи з підвищення ефективності їх надання; виконання повноважень, які встановлені чинним законодавством для виконавчих органів міської ради стосовно здійснення в установленому порядку контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій у межах та у спосіб, визначених чинним законодавством України та цим Положенням; реалізація повноважень міської ради та її виконавчих органів у сфері містобудування та архітектури; реалізація заходів, пов`язаних із створенням та веденням містобудівної документації; організація створення та ведення містобудівного кадастру для подальшого забезпечення державних органів, органів місцевого самоврядування, громадян і юридичних осіб України та іноземних держав інформацією в галузі містобудування, архітектури; здійснення регулювання діяльності суб`єктів містобудування щодо комплексного розвитку територій, забудови міста відповідно до наявної містобудівної документації (пункт 2.1 Положення).

Пунктом 2.2 Положення визначено, що основними завданнями Департаменту є, зокрема, організація управління об`єктами благоустрою та інфраструктури комунальної власності територіальної громади міста.

У пунктах 4.1.2, 4.1.3 Положення серед функцій Департаменту є, зокрема, організація експлуатації та утримання об`єктів інфраструктури міста відповідно до законодавства, у межах Положення та договірних зобов`язань; здійснення управління об`єктами благоустрою та контроль за забезпеченням їх належного утримання, ремонту та ефективної експлуатації; організація за рахунок бюджетних коштів капітального та поточного ремонту і утримання об`єктів благоустрою міста; організація, координація та контроль ведення робіт з благоустрою території міста: поточного утримання вулиць, доріг, парків, малих архітектурних споруд, міських кладовищ, капітального та поточного ремонту доріг і парків, зовнішнього освітлення, санітарної очистки території міста, зелених насаджень (надання ордерів на видалення), поховань невідомих, безрідних громадян, перевезень померлих громадян до ОКЗ Бюро СМЕ, оцінювання стану справ на цій ділянці роботи, здійснення аналітичних та контрольних операцій.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що Департамент благоустрою та інфраструктури ДМР є органом місцевого самоврядування, на яке покладено обов`язок утримувати у належному стані та ремонтувати автомобільні дороги у м.Дніпрі, у тому числі і ділянки дороги протяжністю 1 500 м від перехрестя шосе Полтавське та вул.Мохова, а отже є належним відповідачем у справі. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що вказана ділянка дороги перебуває у іншої особи на балансі.

Відповідно до копії договору про закупівлю за державні кошти від 27.07.2016 року, укладеного між Департаментом благоустрою та інфраструктури ДМР і Дочірнім іноземним підприємством «ДНІПРОДОР», останній зобов`язався у 2016 році надати послуги з поточного ремонту автошляхів у м.Дніпропетровську (Амур-Нижньодніпровський район, Індустріальний район, Самарський район). Строк надання послуг до 31.12.2016 року. Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2016 року.

Колегія суддів відхиляє доводи Департаменту благоустрою та інфраструктури ДМР про те, що умовами договору №130/16 від 27.07.2016 року, укладеного між Департаментом та ДІП «Дніпродор», останній взяв на себе відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам, виникнення яких пов`язане з незадовільними дорожніми умовами, та що саме підрядна організація несе відповідальність за вищевказані збитки.

У частині першій статті 627 ЦК України закріплено правило, згідно з яким відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частина третя статті 6 ЦК України).

За правилом частини другої статті 1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Отже, Департамент благоустрою та інфраструктури ДМР є належним відповідачем у справі, оскільки саме до його повноважень та обов`язків належить вибір підрядника, який на її замовлення буде здійснювати ремонт автомобільних доріг.

Замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (стаття 849 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.

Відповідно до статті 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків. Умова договору підряду про звільнення підрядника від відповідальності за певні недоліки роботи не звільняє його від відповідальності за недоліки, які виникли внаслідок умисних дій або бездіяльності підрядника. Підрядник, який надав матеріал для виконання роботи, відповідає за його якість відповідно до положень про відповідальність продавця за товари неналежної якості.

Гарантія якості роботи передбачена статтею 859 ЦК України. Якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов`язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам статті 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку. Гарантія якості роботи поширюється на все, що становить результат роботи, якщо інше не встановлено договором підряду.

Перебіг гарантійного строку починається з моменту, коли виконана робота була прийнята або мала бути прийнята замовником, якщо інше не встановлено договором підряду. До обчислення гарантійного строку за договором підряду застосовуються положення статті 676 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 860 ЦК України).

Разом із тим, у силу закону у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 квітня 2020 року у справі №904/5489/18 зроблено висновок про те, що у разі завдання шкоди підрядником, який діяв за завданням замовника та під його контролем за безпечним виконанням робіт, то відповідно до частини другої статті 1172 ЦК України відшкодувати її повинен замовник.

При розгляді зазначеної категорії спорів підлягає з`ясуванню, чи було заподіяно таку шкоду внаслідок самостійних дій підрядника, або внаслідок виконання ним зобов`язань за договором, укладеним із відповідною службою автомобільних доріг.

ДІП Дніпродор у своєму відзиві на апеляційну скаргу зазначає про те, що ремонтні роботи на ділянці дороги де сталося ДТП були завершені ще 30.07.2016 року, тобто до ДТП. Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували вказані твердження, а також доказів обстеження вказаної ділянки автодороги Замовником вказаних робіт.

Отже, Департамент благоустрою та інфраструктури ДМР зобов`язаний був вчиняти всі необхідні дії задля забезпечення безпеки дорожнього руху автомобільними дорогами, які знаходяться на її балансі, у тому числі здійснювати контроль за виконанням підрядником покладених на нього обов`язків своєчасно та належним чином.

Невиконання чи неналежне виконання підрядником умов договору не звільняє замовника від відповідальності перед третіми особами, які не є стороною договору підряду.

Саме про таке застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини, зазначив Верховний Суд у постановах від 17 лютого 2021 року у справі №468/477/18 (провадження №61-22780св19), від 21 травня 2021 року по справі №753/10817/16-ц (провадження № 61?9656св19).

Згідно з копією листа заступника директора Департаменту благоустрою та інфраструктури ДМР ОСОБА_6 від 26.03.2021 за вих.№3/8-578, ділянка дороги протяжністю 1 500 м від перехрестя шосе Полтавське та вул.Мохова перебуває на балансі КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів».

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2021 року залучено у якості співвідповідача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, ДІП «Дніпродор» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради (т. 1 а.с. 211).

Разом з тим, під час перегляду рішення суду першої інстанції в суді апеляційної інстанції було встановлено, що ділянка дороги від перехрестя шосе Полтавське та вул.Мохова з 2016 року по теперішній час на балансі КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради не перебуває (т. 3 а.с. 61-62). Також в письмових поясненнях Департамент благоустрою та інфраструктури ДМР зазначає про те, що було помилково зазначено про те, що спірна ділянка дороги перебуває на балансі КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що внаслідок неналежного здійснення Департаментом благоустрою та інфраструктури ДМР контролю за станом автомобільних доріг, в тому числі ділянки дороги протяжністю 1 500 м від перехрестя шосе Полтавське та вул.Мохова, на якій сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивачі зазнали майнових та моральних збитків. Департамент під час розгляду справи не довів відсутність вини у його діях (бездіяльності) та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між неналежним станом дорожнього покриття та дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 03 серпня 2016 року на вищевказаній ділянці дороги.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Колегія суддів, на підставі оцінки наявних у справі доказів дійшла висновку про наявність повного складу цивільного правопорушення з боку відповідача Департаменту благоустрою та інфраструктури ДМР, а саме: 1) неправомірність поведінки особи (наявність щебню, який знаходився на асфальтному покритті і відсутність попереджувальних знаків, які пов`язані з бездіяльністю працівників Департаменту благоустрою та інфраструктури ДМР, на яких покладений обов`язок щодо утримання автомобільних доріг в належному стані, у тому числі здійснювати контроль за виконанням підрядником покладених на нього обов`язків своєчасно та належним чином); 2) наявність шкоди (механічні пошкодження внаслідок ДТП та моральна шкода); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою (щебню, який знаходився на асфальтному покритті і відсутність попереджувальних знаків, що стало причиною ДТП та завдання шкоди майну позивача ОСОБА_7 та моральної шкоди ОСОБА_1 ); 4) вина (утримання автомобільних доріг у неналежному стані у тому числі здійснювати контроль за виконанням підрядником покладених на нього обов`язків своєчасно та належним чином на ділянці дороги, де сталось ДТП).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у даній справі належним відповідачем є саме Департаментом благоустрою та інфраструктури ДМР.

Враховуючи, що під час розгляду справи було встановлено відсутність вини відповідачів ДІП Дніпродор та КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ДІП «Дніпродор», КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди колегія суддів враховує наступне.

Положеннями статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, вирішуючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів та встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що обов`язок відшкодувати позивачу ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, слід покласти саме на відповідача Департаментом благоустрою та інфраструктури ДМР, з вини якого сталося ДТП.

Визначаючи розмір моральної шкоди, колегія суддів у відповідності до ст. 23 ЦК України враховує характер правопорушення дорожня-транспортна пригода, яка сталася внаслідок бездіяльності відповідача, глибину моральних страждань позивача ОСОБА_1 , які виразились у зміні його звичного способу життя, оскільки останній був змушений витрачати свій час та власні кошти на пересування іншими транспортними засобами, не в повній мірі міг реалізовувати свої життєві плани, що завдає йому дискомфорт та додаткові незручності, пережитий стрес під час ДТП, а також період часу протягом якого ОСОБА_1 доводив свою невинуватість, та період часу розгляду вказаної справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що саме через протиправну поведінку відповідача порушився звичний спосіб життя позивача ОСОБА_1 та він вимушений був докладати додаткових зусиль для його організації.

Визначаючи розмір моральної шкоди, колегія суддів виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з Департаменту благоустрою та інфраструктури ДМР на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоду в сумі 10 000,00 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на транспортування пошкодженого транспортного засобу.

Згідно ст. 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, колегія суддів, за встановлених обставин справи, враховуючи наявність прямого безпосереднього причинно наслідкового зв`язку між протиправною бездіяльністю відповідача Департаменту благоустрою та інфраструктури ДМР та виникненням шкоди, заподіяної позивачу ОСОБА_1 , що потрапив в результаті неналежного стану ділянки дороги у ДТП, вважає, що саме на Департамент благоустрою та інфраструктури ДМР покладається обов`язок з відшкодування такої шкоди на користь позивача ОСОБА_1 .

Тому, наявні підстави для стягнення з Департаменту благоустрою та інфраструктури ДМР на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, а саме: витрати на транспортування пошкодженого транспортного засобу у розмірі 1 000,00 грн та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Висновки суду першої інстанції про те, що копія квитанції про сплату суми у розмірі 1 000,00 грн не містить ідентифікаційних даних, які б пов`язували її існування з обставинами, що мали місце 03.08.2016 року колегія суддів вважає помилковими та такими, що спростовуються доказами наявними в матеріалах справи, а саме: актом виконаних робіт №22 від 03.08.2016 року (т. 1 а.с. 21 зворот).

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до звіту про вартість матеріального збитку спричиненого власнику транспортного засобу №12/08/16 від 16.08.2016 ринкова вартість транспортного засобу становить 225 460,52 грн, а вартість відновлювального ремонту 468 086,98 грн, тобто застосуванню підлягає порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу передбачений ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як роз`яснено у п.15 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статті 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим,- витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі якщо власник не згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди.

Враховуючи вищевказане колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що наявна в матеріалах справи копія оцінки розміру збитків не містить висновку щодо вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі вартості відновлювального ремонту є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки згідно вказаних норм матеріального права у разі якщо власник не згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, йому саме відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а тому приходить до висновку, що рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суду в цій частині самим ОСОБА_2 до апеляційного суду не оскаржувалось, а в матеріалах справи відсутні докази наявності повноважень у адвоката Олешко О.М. на представництво інтересів ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції.

За вказаних обставин доводи, викладені в апеляційній скарзі, частково знайшли своє підтвердження.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції допущено неповне з`ясування всіх обставин справи, невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду у відповідності до ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Олешко О.М. задовольнити частково.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог та апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів вважає за необхідне стягнути з з Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у сумі 70 (сімдесят) грн 07 коп вартості проведення експертного дослідження №18/10.1-59 від 13.10.2016 року та 168 (сто шістдесят вісім) грн 08 коп сплаченого судового збору за подання позову, а разом 236 (двісті тридцять шість) грн 15 коп, а також судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 977 (дев`ятсот сімдесят сім) грн 95 коп.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Олешко Олени Миколаївни задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, Дочірнього іноземного підприємства «Дніпродор», Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати на транспортування пошкодженого транспортного засобу у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн 00 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дочірнього іноземного підприємства «Дніпродор», Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати по справі у сумі 70 (сімдесят) грн 07 коп вартості проведення експертного дослідження №18/10.1-59 від 13.10.2016 року та 168 (сто шістдесят вісім) грн 08 коп сплаченого судового збору за подання позову, а разом 236 (двісті тридцять шість) грн 15 коп.

Стягнути з Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 977 (дев`ятсот сімдесят сім) грн 95 коп.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, Дочірнього іноземного підприємства «Дніпродор», Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.Ю. Лопатіна