Справа № 439/1296/23 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/811/3449/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

у липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог та зменшення позовних вимог, покликається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 16 жовтня 2021 року на 438 км. + 500 м. автодороги «Київ-Чоп» поблизу міста Броди за участю її автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , її автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Постановою Радивидівського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2021 року у справі № 568/1567/21 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Стверджує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», а відтак, на відповідача покладено обов`язок відшкодувати вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , в межах страхової суми. Зазначає, що 22 вересня 2022 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» виплатило їй 109 919,57 грн. страхового відшкодування, однак вона не погоджується з таким розміром страхової виплати, а враховуючи те, що розмір страхового відшкодування з нею не узгоджено страховик для визначення суми страхового відшкодування зобов`язаний був проводити експертизу. Вказує, що вартість відновлювального ремонту становить 763 445,20 грн., що перевищує ринкову вартість автомобіля у непошкодженому стані, яка становить 240 369 грн., тому проводити відновлювальний ремонт автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , економічно недоцільно. Вважає, що різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 227 202 грн., що розподіляється між ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 в межах суми, що не покривається страховим відшкодуванням. Крім полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР/204924542, виданим ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», яким передбачена страхова сума за шкоду, заподіяну майну третіх осіб в розмірі 130 000 грн., на момент дорожньо-транспортної пригоди між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» укладено також договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого субліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить 50 % від страхової суми, а відтак сукупна сума страхової відповідальності відповідача становить 180 000 грн. Наголошує, що оскільки відповідач частково виплатив страхове відшкодування в розмірі 109 919,57 грн., з нього підлягає стягненню 70 080,43 грн. Звертає увагу, що страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування не пізніше як через 90 днів з дня отримання з дня отримання заяви, а оскільки із заявою про виплату страхового відшкодування вона звернулася до відповідача 29 жовтня 2021 року, останнім днем виконання зобов`язання по виплаті страхового відшкодування є 26 січня 2022 року. Стверджує, що оскільки страхове відшкодування в розмірі 109 919,57 грн. виплачено лише 20 липня 2022 року, тобто, після спливу 90-денного строку, з відповідача на її користь підлягає стягненню пеня за неналежне виконання грошового зобов`язання за період з 27 січня 2022 року до 20 липня 2022 року в розмірі 24 361,63 грн., нарахована на заборгованість в сумі 180 000 грн., а за період з 21 липня 2022 року до 16 жовтня 2023 року в розмірі 42 309,36 грн., нарахована на заборгованість в сумі 70080,43 грн., відтак загальний розмір пені становить 66670,99 грн.

З наведених підстав просить:

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди в розмірі 70 080,43 грн. та пеню в розмірі 66670,99 грн., а разом 136751.42 грн.;

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1462,38 грн., витрати за послуги письмового перекладу з чеської мови на українську мову в розмірі 1120 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн., а разом 32 582,38 грн.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди у розмірі 70 080,43 грн., а також пеню у розмірі 66 670,99 грн., а разом стягнуто 136 751,42 грн.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1 136, 45 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000.00 грн.

У задоволенні заявлених вимог у іншій частині відмовлено.

Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що підставою для звернення з даним позовом є невиконання грошового зобов`язання, тобто виплати страхового відшкодування, а не відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відтак відсутні підстави для розгляду даної справи за правилами альтернативної підсудності, передбачені частиною 6 статті 28 ЦПК України, а підлягають до застосування правила загальної підсудності, передбачені частиною 2 статті 27 ЦПК України. Зазначає, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102, що територіально відноситься до Голосіївського району м. Києва, тому справа підсудна саме Голосіївському районному суду м. Києва, у зв`язку з чим зверталося до суду із заявою про направлення справи за територіальною підсудністю, однак така не була вирішена судом. Вказує, що виплатило страхове відшкодування в розмірі 110 689,01 грн., а страхова сума за шкоду, завдану майну третьої особи, за полісом № 204924542 складає 130 000 грн., відтак відповідальність страховика не могла перевищувати 19 310,99 грн., у зв`язку з чим пеня повинна нараховуватися саме на цю суму і за період з 27 січня 2021 року до 16 жовтня 2023 року становить 14272,15 грн. Вважає, що розрахунок пені за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є помилковим, оскільки положення ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не поширюється на правовідносини добровільного страхування. Звертає увагу, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01 % від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний календарний день прострочення, але не більше ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за відповідний період. Наголошує, що мало виплатити страхове відшкодування за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності на користь позивача у розмірі 50000 грн. до 21 вересня 2023 року, а відтак за період з 21 вересня 2023 року до 16 жовтня 2023 року у нього виник обов`язок сплатити позивачу пеню в розмірі 7,12 грн., а загальний розмір пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за договорами страхування складає 14279,27 грн. Крім того, вважає, що визначений судом першої інстанції розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та затраченим адвокатом часом, у зв`язку з чим він повинен бути зменшений до 8000 грн.

З наведених підстав просить рішення суду скасувати та направити справу для розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва за встановленою підсудністю або змінити відповідне рішення, стягнувши з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 69310,99 грн. відшкодування шкоди, 14279,27 грн. пені та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року призначено на 16 год. 30 хв. 01 квітня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 11 квітня 2024 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 01 квітня 2024 року, датою ухвалення постанови є саме 11 квітня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ліміт відповідальності відповідача як страховика винної особи за полісом ЕР/204924542 та договором добровільного страхування № -204924542 становить 180 000 грн., однак на рахунок позивача фактично виплачено лише 109 919,57 грн. страхового відшкодування, тобто страхове відшкодування виплачено не в повному обсязі, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 70 080,43 грн., а також пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 66 670,99 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2021 року о 14 год. 15 хв. на 438 км. + 500 м. автодороги «Київ-Чоп» водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не надала перевагу в русі автомобілю марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушила вимоги п. 2.3 (б), 10.2 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, що спричинило технічні пошкодження транспортних засобів.

Власником автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 .

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2021 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено їй адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з висновком експерта № 159/21 від 09 листопада 2021 року, складеним експертом-товарознавцем ОСОБА_3 за результатами проведення транспротно-товарознавчої експертизи, ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді 16 жовтня 2021 року, становить 240 369 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 763445,20 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП 16 жовтня 2021 року приймається рівною дійсній (ринковій) вартості автомобіля, що становить 240 369 грн.

Згідно з висновком експерта № 18/23 від 28 квітня 2023 року, складеним експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи, утилізаційна вартість автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 13167,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204924542.

Страхування правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) та забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У полісі № 204924542 визначено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130 000 грн., при розмірі франшизи 0 грн.

Крім того, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» на підставі заяви-приєднання (акцепт) № -204924542 до Публічного договору (оферти) добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № -204924542 передбачена страхова сума в розмірі 100000 грн. (п. 5.1 договору № -204924542).

Пунктом 5.1.1.2. договору № -204924542 передбачено, що субліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих третіх осіб 50 % від страхової суми, зазначеної в п. 5.1. акцепту.

Отже, субліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих третіх осіб становить 50 000 грн.

29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» із заявами про виплату страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204924542 та за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № -204924542.

Згідно із звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 17972, складеним 26 травня 2022 року ТзОВ «СЗУ Україна» на замовлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна», ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 225 210,43 грн., вартість відновлювального ремонту, включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування становить 587706,23 грн., вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 225 210,43 грн.

Відповідно до висновку вартості придатних залишків № 17972/1, складеного 26 травня 2022 року ТзОВ «СЗУ Україна» на замовлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна», вартість ДТЗ транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , у пошкодженому стані становить 114521,42 грн.

Страховим актом № 42866/1/2021 від 20 липня 2022 року визнано розмір страхового відшкодування в сумі 110 689,01 грн.

Платіжним дорученням № 60 від 20 липня 2022 року підтверджується, що ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» перерахувало 142945,62 грн. для виплати страхових виплат згідно з відомістю № 48 від 20 липня 2022 року.

Згідно з відомістю № 48 від 20 липня 2022 року ОСОБА_1 перераховано страхову виплату в розмірі 109 919,57 грн.

Статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна або висновком експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092.

Згідно із пунктом 4.4. Розділу IV Методики у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ, зокрема зазначаються дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом) (пункт «и»).

Згідно з пунктом 5.1 Розділу V Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Як вказано в абзаці 2 цього пункту Методики (в редакції станом на момент складення висновків № 159/21, № 17972/1, звіту № 17972) визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

У наданому позивачем висновку експерта № 159/21 від 09 листопада 2021 року, складеному експертом-товарознавцем ОСОБА_3 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи, заначено, що висновок експерта підготовлено для подання до суду, а експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України. Експертне обстеження представленого автомобіля проводилося 29 жовтня 2021 року у світлу пору доби, о 13:00 год. 16:00 год., під час проведення обстеження проводилося фотографування автомобіля цифровою фотокамерою «Panasonic DMC-FS5» і відповідні зображення наведені у фототаблицях, які є додатком д висновку експерта.

Аналогічні відомості зазначено і у висновку експерта № 18/23 від 28 квітня 2023 року, складеному експертом-автотоварознавцем Онишком Р.М. за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи, яким визначено утилізаційну вартість пошкодженого транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 .

Визначення розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , при складенні звіту № 17972 від 26 травня 2022 року, відбулося без огляду вищезазначеного транспортного засобу оцінювачем, який визначав розмір збитків.

Визначення вартості ДТЗ транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , при складенні висновку вартості придатних залишків № 17972/1, здійснено оцінювачем без технічного огляду розукомплектованого внаслідок пошкодження транспортного засобу, не проведено огляд технічно справних складників, не проведено їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу та не визначено результати даного діагностування.

За таких обставин, надані відповідачем звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 17972 від 26 травня 2022 року та висновок вартості придатних залишків №17972/1 від 26 травня 2022 року не відповідають вимогам законодавства України, а тому не є належним доказом справі, що підтверджують розмір майнових збитків.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18.

Враховуючи, що ремонт автомобіля марки ««Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , є економічно необгрунтованим, відтак автомобіль вважається знишеним в результаті дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, розмір якої, з врахуванням страхової виплати в сумі 109 919,57 грн., становить 70 080,43 грн.

Зважаючи на особливу юридичну природу правовідносин сторін у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором страхування, нарахування пені за несвоєчасне виконання договору страхування узгоджується з положеннями статті 992 ЦК України, відповідно до яких у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» зі заявою про виплату страхового відшкодування 29 жовтня 2021 року, передбачений законом дев`яностоденний строк для виконання зобов`язання із виплати страхового відшкодування сплив 26 січня 2022 року, однак зобов`язання з виплати страхового відшкодування Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» не виконано в повному обсязі, у зв`язку з чим у позивача виникло право нарахувати пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, починаючи з 27 січня 2022 року.

Згідно з поданим позивачем розрахунком пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, загальний розмір пені за період з 27 січня 2022 року по 16 жовтня 2023 року становить 66 670,99 грн.

Разом з тим, відповідачем не подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності щодо вимоги про стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Крім того, в апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» погоджується з наявністю у нього обов`язку з відшкодування пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 27 січня 2022 року по 16 жовтня 2023 року, однак заперечує щодо розміру нарахованої пені.

З проведеного відповідачем розрахунку вбачається, що загальний розмір пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за договорами страхування № 204924542, №-204924542 становить 14 279,27 грн.

При цьому, відповідачем окремо розраховано пеню в розмірі 0,01 % від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожен календарний день прострочення за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності № -204924542 на підставі п. 10.4 Умов добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачена відповідальність сторін цього договору, а саме, страховика перед страхувальником за несвоєчасну виплату страхового відшкодування саме страхувальнику, а не третім особам, які не є учасниками цього договору.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 66 670,99 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу становлять 21000 грн. та підлягають стягненню з відповідача, а решта заявлених позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію дійсності судових витрат, оскільки фактично дублюються.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Звертаючись із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 просив стягнути на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн.

08 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Танасишин, Михалевський і Партнери» укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого виконавець зобов`язується надати правничу допомогу у справі про стягнення відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичних витрат, необхідних для виконання договору.

Пунктом 3.1 договору про надання правової допомоги від 08 жовтня 2022 року передбачено, що правова допомога, передбачена предметом цього договору оплачується в розмірі 1500 грн. за 1 годину роботи виконавця.

Згідно з детальним описом робіт (наданих) послуг, виконаних адвокатом, складеним 10 жовтня 2023 року, адвокатом витрачено 20 годин на надання професійної правничої допомоги, що включає: консультацію з приводу відшкодування шкоди (1 год.), складення позовної заяви (6 год.), аналіз відзиву та підготовка відповіді на відзив (5 год.), аналіз заяви відповідача про направлення справи за територіальною підсудністю та підготовка заперечень щодо її задоволення (2 год.), складання заяви про збільшення позовних вимог (1,5 год.), складання клопотання про стягнення витрат, понесених на професійну правничу допомогу (0,5 год.), підготовка до судового засідання (1 год.), доїзд до суду та участь в судовому засіданні (3 год.)

Актом виконаних робіт № 10/10/2023 року, підписаним сторонами 10 жовтня 2023 року, підтверджується, що вартість правової допомоги становить 30 000 грн., замовник визнає та приймає виконану роботу виконавця, претензій щодо обсягу виконаної роботи та її оплати не має.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що його позовні вимоги підлягають задоволенню, такі витрати заявника були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з врахуванням того, чи виник у заявника обов`язок зі сплати таких витрат та чи та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18.

Враховуючи складність справи, принцип співмірності судових витрат, ціну позовних вимог, обсяг наданої правничої допомоги та час, затрачений на її надання, беручи до уваги складність проведення розрахунків пені, які включають в себе сукупність розрахунків за різні періоди часу з використанням різних значень облікової ставки НБУ та сум невиплаченого страхового відшкодування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000.00 грн., що відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості.

Покликання апелянта щодо неспівмірності стягнутих витрат на правничу допомогу є безпідставними, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи неспівмірності є необгрунтованими.

Крім того, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» не заявляло в суді першої інстанції клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги із зазначенням належного обгрунтування неспівмірності таких витрат

Доводи апеляційної скарги про те, що підставою для звернення з даним позовом є невиконання грошового зобов`язання з виплати страхового відшкодування, тому справа підсудна суду за місцем знаходження відповідача, є безпідставними, оскільки зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що позовні вимоги обгрунтовано завданням шкоди її майну шкоди, а саме автомобілю.

Стаття 28 ЦПК України регулює підсудність справ за вибором позивача.

Позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди (ч. 6 ст. 28 ЦПК України).

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу ( ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

Оскільки шкоду позивачу внаслідок пошкодження її автомобіля завдано внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка відбулася на 438 км. + 500 м. автодороги «Київ-Чоп» поблизу міста Броди, що територіально віднесено до Бродівського районного суду Львівської області, дана справа за вибором позивача могла розглядатися Бродівським районним судом Львівської області.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» залишити без задоволення.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 11.04.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк