У Х В А Л А

Іменем України

694/2281/24

05.09.2024 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Смовж О.Ю., ознайомившись з заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд Лімітед», представник заявника Тітаренко Іван Андрійович, про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ,

встановила:

04.09.2024 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд Лімітед» Тітаренко І.А. звернувся через систему «Електронний суд» до Звенигородського районного суду Черкаської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ.

Після надходження та реєстрації матеріалів заяви, суддю Смовж О.Ю. визначено для розгляду автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.14,33 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Суд зазначає, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч.3 ст.19 ЦПК України).

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Таким чином, наказне провадження є спрощеним у порівнянні з позовним, альтернативним йому провадженням у суді першої інстанції, і заснованим на письмових доказах. Наказне провадження є специфічною формою захисту прав кредитора за допомогою письмових доказів проти сторони боржника, яка не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання. У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 163 ЦПК України, якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.

Положення ч. 4 ст. 163 ЦПК України, свідчать про можливість стягувача звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу в електронній формі лише у разі наявності у боржника офіційної електронної адреси.

Разом з тим, судом встановлено, що представником заявника в заяві зазначено, що у боржника ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , немає зареєстрованого Електронного кабінету та він не є користувачем підсистеми «Електронний суд ЄСІТС».

При цьому, представником заявника до матеріалів заяви не додано доказів на підтвердження направлення боржнику заяви про видачу судового наказу з додатками.

В силу положень ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на аналогію норм ЦПК України, які стосуються можливості учасника справи звернутись до суду в електронній формі.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Враховуючи положення абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а також ч. 2 ст. 169 ЦПК України, у разі подання до суду заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, заявник зобов`язаний додати до заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Однак представником заявника до заяви про видачу судового наказу не долучено доказ надсилання листом з описом вкладення боржнику копії заяви про видачу судового наказу з додатками.

В той же час, слід роз`яснити заявнику, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 4, 19, 160, 161, 165 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд Лімітед», представник заявника Тітаренко Іван Андрійович, про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду.

Текст ухвали складено 05.09.2024.

Суддя О.Ю. Смовж