Справа № 703/1028/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8631 га, кадастровий номер 02:002:0789, яка знаходиться в адміністративних межах Ротмістрівської сільської ради Черкаської області та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3019 га, кадастровий номер :02:002:0785, яка знаходиться в адміністративних межах Ротмістрівської сільської ради Черкаської області.

Позивач вказує, що за життя її батькові, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контри 10 вересня 2012 року серії ВРТ №953849 належала 1/3 частина земельної ділянки площею 5,59га, кадастровий номер :02:002:0019, яка знаходиться в адміністративних межах Ротмістрівської сільської ради Черкаської області. Крім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контри 10 вересня 2012 року серія ВРТ № 953852, батьку позивача належала 1/3 частина земельної ділянки площею 0,94 га, кадастровий номер - :02:002:0018, яка знаходиться в адміністративних межах Ротмістрівської сільської ради Черкаської області.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів позивачу вищевказане майно, а саме належну йому 1/3 частину земельної ділянки площею 5,59 га, кадастровий номер :02:002:0019 та 1/3 частину земельної ділянки площею 0,94 га, кадастровий номер - :02:002:0018.

В подальшому ОСОБА_3 скористався належним йому правом на виділ його часток у праві власності на вищевказані земельні ділянки з утворенням нових об`єктів речового права з присвоєнням цим земельним ділянкам нових кадастрових номерів.

А саме, внаслідок виділу 1/3 частини земельної ділянки площею 5,59 га, кадастровий номер :02:002:0019, утворилася земельна ділянка площею 1,8631 га та їй присвоєно кадастровий номер 02:002:0789. Відповідно, внаслідок виділу 1/3 частини земельної ділянки площею 0,94 га кадастровий номер - :02:002:0018 утворилася земельна ділянка площею 0,3019 га та їй присвоєно кадастровий номер :02:002:0785.

Позивач вказує, що прийняла спадщину після смерті батька, звернувшись у встановлений законом шестимісячний строк із відповідною заявою до нотаріуса. Зазначила, що окрім неї спадщину після смерті батька прийняв її рідний брат - ОСОБА_2 , якому їх батько заповів іншу частину належного йому майна, шляхом подання відповідної заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, та отримав свідоцтво про право на спадщину по заповіту.

Однак, постановою державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 18 листопада 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкові земельні ділянки, крім того, кадастрові номери земельних ділянок, які зазначені в свідоцтвах про право на спадщину за заповітом як і в самому заповіті не збігаються з кадастровими номерами цих ділянок, які зареєстровані за батьком позивача в Державному земельному кадастрі.

Тому позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання за нею права власності на вказане спадкове домоволодіння, оскільки позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Ухвалою судді від 14 березня 2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

Правом на подачу відзиву відповідач не скористався.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій просила підготовче судове засідання проводити без її участі. Водночас, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач в підготовче судове засідання також не з`явився, однак 23 квітня 2024 року до суду надійшла заява останнього з клопотанням про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень проти задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення по справі.

За ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та враховуючи визнання позову відповідачем, ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

У відповідності з ч.1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 08 березня 2023 року Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.9).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ-023 від 30 березня 2023 року та згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ-023 від 20 березня 2023 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8631 га, кадастровий номер 02:002:0789, яка знаходиться в адміністративних межах Ротмістрівської сільської ради Черкаської області та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3019 га, кадастровий номер :02:002:0785, яка знаходиться в адміністративних межах Ротмістрівської сільської ради Черкаської області. Державна реєстрація вказаних земельних ділянок здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 15 березня 2023 року (а.с. 12,13).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контри 10 вересня 2012 року серії ВРТ №953849, ОСОБА_3 належала 1/3 частина земельної ділянки площею 5,59 га, кадастровий номер :02:002:0019, яка знаходиться в адміністративних межах Ротмістрівської сільської ради Черкаської області (а.с.10).

Крім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контри 10 вересня 2012 року серія ВРТ № 953852, ОСОБА_3 належала 1/3 частина земельної ділянки площею 0,94 га, кадастровий номер - :02:002:0018, яка знаходиться в адміністративних межах Ротмістрівської сільської ради Черкаської області (а.с.11).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 скористався належним йому правом на виділ його часток у праві власності на вищевказані земельні ділянки з утворенням нових об`єктів речового права з присвоєнням цим земельним ділянкам нових кадастрових номерів.

Так, відповідно до технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 15 березня 2023 року вбачається, що внаслідок виділу 1/3 частини земельної ділянки площею 5,59 га, кадастровий номер :02:002:0019, утворилася, зокрема, земельна ділянка площею 1,8631 га, що належить ОСОБА_3 , та цій земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 02:002:0789. Також, внаслідок виділу 1/3 частини земельної ділянки площею 0,94 га кадастровий номер - :02:002:0018 утворилася земельна ділянка площею 0,3019 га, що належить ОСОБА_3 , та їй присвоєно кадастровий номер :02:002:0785 (а.с.20-21).

З письмових доказів наявних в матеріалах справи, вбачається що спадкодавець ОСОБА_3 набув право власності на спірні земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8631 га кадастровий номер 02:002:0789, та площею 0,3019 га, кадастровий номер :02:002:0785, які знаходяться в адміністративних межах Ротмістрівської сільської ради Черкаської області. Інших доказів на спростування факту належності спадкодавцю ОСОБА_3 спірних земельних ділянок матеріали справи не містять.

У статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається із заповіту від 22 лютого 2023 року, посвідченого секретарем Ротмістрівської сільської ради Черкаського району, зареєстрованого в реєстрі за № 7, ОСОБА_3 1/3 частину земельної ділянки площею 5,59 га, кадастровий номер :02:002:0019 та 1/3 частину земельної ділянки площею 0,94 га, кадастровий номер - :02:002:0018, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті заповідача цей заповіт не змінено і не скасовано (а.с. 18).

Таким чином, спадкування вказаного належного ОСОБА_3 майна повинно відбуватися за заповітом.

Як передбачено ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як передбачено ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З листа завідувача Смілянської державної нотаріальної контори № 359/02-14 від 27 лютого 2024 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 до Смілянської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на підставі поданих заяв була заведена спадкова справа №228/2023; 27 грудня 2023 року на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом №1807.

Відтак з матеріалами справи підтверджується обставина, що позивач є спадкоємцем по заповіту та прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 у порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України, шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк.

Згідно довідки виконавчого комітету Ротмістрівської сільської ради Черкаського району від 21 листопада 2023 року №222, ОСОБА_3 до дня своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини за даною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с. 16).

Згідно постанови державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1522/02-31 від 18 листопада 2023 року, розглянувши заяву ОСОБА_4 , яка діє від імені ОСОБА_1 , про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , нотаріусом зазначено, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена з наступних підстав. Так, згідно підпункту 4.12 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5 (надалі - Порядок), свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. У відповідності до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Під час перевірки заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину по заповіту встановлено, що правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні та в наданих документах на підтвердження родинного зв`язку із спадкодавцем виявлено розбіжність. На підставі викладеного, нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8631 га, кадастровий номер 02:002:0789, яка знаходиться в адміністративних межах Ротмістрівської сільської ради Черкаської області та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3019 га, кадастровий номер :02:002:0785, яка знаходиться в адміністративних межах Ротмістрівської сільської ради Черкаської області.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно по заповіту після смерті батька ОСОБА_3 , однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, їй відмовлено у його видачі, оскільки нею не надано належним чином посвідчених правовстановлюючих документів на спадкове майно померлого.

Однак відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє права спадкоємця ОСОБА_1 оформити спадщину у нотаріуса після смерті батька, відтак її звернення до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно.

Враховуючи визнання позову відповідачем та норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб.

На стягненні із відповідача понесених судових витрат позивач не наполягала.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 15, 16, 181, 182, 334, 392,1217, 1218, 1223, 1225, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 200, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування по заповіту на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8631 га, кадастровий номер 02:002:0789, яка знаходиться в адміністративних межах Ротмістрівської сільської ради Черкаської області та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3019 га, кадастровий номер :02:002:0785, яка знаходиться в адміністративних межах Ротмістрівської сільської ради Черкаської області, що належали ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Головуючий: Ю. В. Крива