Справа № 523/3479/24
Провадження №2/523/2800/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"24" квітня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одесі, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі за текстом ГУ ПФУ в Одеській області) звернулось до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачену суму пенсійних виплат в розмірі 18 321,59грн.

Позовні вимогами мотивовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.05.2023р. Під час перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 було встановлено, що у період з 03.05.2023 року по 30.07.2023року при нарахуванні відповідачу пенсії виникла переплата у розмірі 18 321,59грн. Така помилка виникла внаслідок неправильної дати призначення пенсії, зокрема не з дати звернення ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини - 31.07.2023року, а з дати встановлення йому інвалідності 03.05.2023р. Про необхідність повернення переплаченої пенсії, відповідача було повідомлено листом від 22.12.2023року, однак останній у добровільному порядку повертати кошти відмовляється, що стало підставою звернення до суду. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Від відповідача до суду не надходило відзиву та/або пояснень на позовні вимоги.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді від 07.03.2024р. позовні вимоги ГУ ПФУ України в Одеській області бузи залишені без руху.

Ухвалою судді від 18.03.2024р. провадження у справі було відкрито з призначенням справи до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

ІІІ. Позиції сторін.

ГУ ПФУ в Одеській області не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи за відсутності їх представника.

Відповідач ОСОБА_1 в призначене судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

За відсутності відзиву відповідача на позовну заяву, у зв`язку з неповажною неявкою у судове засідання, справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 31.07.2023р. звернувся до ГУ ПФУ України в Одеській області із заявою про призначення пенсії як особі з інвалідністю II групи внаслідок травми, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби відповідно Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 18.08.2023р. ОСОБА_1 призначено пенсію як особі з інвалідністю з 03.05.2023р. у розмірі 6310,77грн.

Під час перевірки пенсійної справи в порядку контролю, ГУ ПФУ України в Одеські області було виявлено що в електронній пенсійній справі наявні дві довідки МСЕК № 525120 від 14.03.2022р. про первинне встановлення інвалідності з 14.03.2022р. та № 490443 від 05.05.2023 про повторне встановлення інвалідності з 03.05.2023р.

Після доопрацювання пенсійної справи ОСОБА_1 , на підставі листа Головного управління від 01.12.2023р. № 38208/03-16, рішенням від 06.12.2023р. уточнено дату права призначення пенсій - 31.07.2023р. замість 03.05.2023р.

З урахуванням наведеного, позивач стверджує, що за період з 03.05.2023р. по 30.07.2023р. виникла переплата пенсії відповідачу в сумі 18321,59 грн., у зв`язку з чим було постановлено рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 22.12.2023№ 4320.

Відповідачу надіслано лист за вих. №1500-0504-8/181594 від 22.12.2023р. з пропозицією повернути зайво отримані кошти на рахунок позивача, втім таке звернення з боку ОСОБА_1 залишено без задоволення.

За твердженням позивача предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення надміру виплачених пенсійних сум, які мали місце у зв`язку з безпідставною виплатою пенсії у більшому розмірі за відсутності відповідного права.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз вказаних норм свідчить, що пенсійне законодавство передбачає можливість повернення надмірно виплачені суми пенсії у разі неправомірної поведінки пенсіонера або надання ним неправдивих документів для призначення або перерахування пенсії.

Водночас матеріли справи за позовними вимогами ГУ ПФУ України в Одеській області до ОСОБА_1 таких доказів не містять, та на такі не посилався позивач під час звернення до суду.

За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України, на яку посилається позивач, як на правову підставу для задоволення позову, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Водночас ст. 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч.1 ст.1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України обов`язок довести наявність рахункової помилки або недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку ГУ ПФУ України в Одеській області, чи надання відповідачем завідомо неправдивих даних або підроблених документів, які стали підставою для переплати пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії, позивачем надано не було.

Таким чином позивачем не доведено факт зловживань з боку відповідача, його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не встановлений сам факт наявності рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме: відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування і перерахунок пенсії, а також здійснення контрольних функцій.

За таких обставин суд вважає, що допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки, адже помилка допущена під час нарахування пенсії має винятково програмний характер.

Окрім цього, цього суд звертає увагу, що спеціалісти пенсійного фонду перед тим, як провести виплату відповідачу пенсії, могли пересвідчитися у правильності проведених нарахувань, однак цього не зробили, що свідчить про недотримання стандарту належної обачливості.

Натомість, матеріалами справи встановлено, що нарахування пенсії проведено позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки, та за відсутності недобросовісності з боку набувача, у зв`язку із чим до даних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені кошти поверненню не підлягають.

Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1215 ЦК України.

Зазначені висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-91 цс 14, постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 517/186/17 та від 28 березня 2018 року у справі № 173/166/17.

Зважаючи на викладене, суд дійшов переконливого висновку про недоведеність пред`явлених позовних вимог до ОСОБА_1 , в задоволенні яких слід відмовити у повному обсязі.

VІ. Судові витрати.

Згідно ст.141 ЦПК України в зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі судові витрати покладаються на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат відмовити у повному обсязі.

Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання рішення суду.

Рішення суду складено 23 квітня 2024р.

Суддя