ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/1411/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Мальованого Ю.М.,

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2023 року в складі судді Хайкіна В.М. у справі № 638/18146/21 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з урахуванням трьох процентів річних та інфляції,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2021 року КП «Харківські теплові мережі» (далі КП «ХТМ») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 27 231,63 грн за період з 01 червня 2017 року по 28 лютого 2021 року, інфляційні витрати 3079,94 грн, 3% річних 1310,82 грн та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачам на праві власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , за послуги з теплопостачання по якій і виникла заборгованість. Відповідачі були користувачами послуг, але не в повній мірі виконували свої зобов`язання, з огляду на що КП «ХТМ» було вимушено звернутись до суду з цим позовом.

У відзиві на позовну заяву відповідачі просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне.

З 16 грудня 2020 року вищевказана квартира вже не належить відповідачам, право власності на неї було зареєстровано державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. за ТОВ «Аналітик Фінанс» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55831996 від 21 грудня 2020 року і мешканці цієї квартири були зняті з реєстрації 24 грудня 2020 року, в зв`язку з чим підлягає стягненню заборгованість лише по 24 грудня 2020 року, а не по 28 лютого 2021 року. Також, просили суд застосувати позовну давність, оскільки позивач звернувся до суду із вказаним позовом 23 листопада 2021 року, то стягненню підлягає заборгованість за період з 23 листопада 2018 року по 24 грудня 2020 року. Вважають, що на підставі цього, сума заборгованості позивачем була неправильно розрахована, а тому вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат не можуть бути задоволені.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2023 року позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» задоволено частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «ХТМ» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 23 листопада 2018 року по 24 грудня 2020 року в розмірі 19 112,52 грн., три відсотки річних в сумі 1247,91 грн. та інфляційні втрати у сумі 2903,46 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про судовий збір.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись з апеляційною скаргою, в якій просили скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідачі посилаються на те, що між сторонами не було укладено ні усних, ні письмових договорів про надання споживчих послуг, а тому підстав для стягнення заборгованості у позивача не має.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявної заборгованості відповідачів зі сплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. При цьому, суд на заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 застосував позовну давність, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були споживачами послуг КП «ХТМ» за адресою: АДРЕСА_1 , відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу вбачається, що загальна сума заборгованості з оплати наданих послуг, за період з 01 червня 2017 року по 28 лютого 2021 року становила 27 231,63 грн. (а.с. 8-11).

Як було встановлено судом першої інстанції, вимоги позивача обумовлені нормами матеріального права, спірними є лише момент виникнення прострочення грошового зобов`язання, момент виконання грошового зобов`язання та суми, що підлягають стягненню.

Відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 09 грудня 2021 вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 знято з реєстрації місця проживання за вказаною адресою 24 грудня 2020 року, що також підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 08 квітня 2021 року, наданою до суду першої інстанції (а.с. 5, 6).

Доказів того, що відповідачі після 24 грудня 2020 року є власниками житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , на яких покладено тягар відповідальності за утримання належного ним на праві власності житла, до суду надано не було.

За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Враховуючи зняття з місця реєстрації відповідачів та клопотання про застосування строку позовної давності, заявлене ними у суді першої інстанції, судом було вірно встановлено період стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та відповідно розрахунок цієї заборгованості.

З огляду на фактичне споживання відповідачем наданих позивачем послуг, відповідно до ст. 11 ЦК України між сторонами склалися правовідносини щодо надання та отримання вищевказаних послуг, та у відповідачів виникло грошове зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

У частині 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути єдиною підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Таким чином, посилання в апеляційній скарзі на відсутність договору надання послуг з теплопостачання між сторонами не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2024 року

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина