Справа № 367/2846/22
Провадження №2/367/1175/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Огнєвої Ж.П.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна в натурі,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна в натурі, яку мотивуєь тим, що вона є власником 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності на вищевказану частину житлового будинку належить на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 18.05.20034 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Запісочним О.В. та зареєстрованого за реєстровим № 1390. Відповідач по справі, ОСОБА_2 , є власником 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Порядок користування приміщеннями житлового будинку між сторонами вже давно закріплений та кожний із них самостійно проживає та користується своєю частиною власності на власний розсуд. Право власності на земельну ділянку закріплену для обслуговування даного житлового будинку співвласниками будинку не набуто. На даний час кожен із співвласників має свою сім`ю. Вона запропонувала здійснити поділ (виділ в натурі) житлового будинку на окремі будинковолодіння із припиненням спільної часткової власності, щоб вирішити спірне питання проживання та користування власністю, однак відповідач відмовився розподілити будинок в натурі. Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу в окремий об`єкт власності частини житлового будинку виданого приватним БТІ, за технічними показниками 2/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 за технічними показниками об`єкт може бути поділений в окрему власність. Склад новоутвореного об`єкта нерухомого майна: житловий будинок літ А, згальна площа - 100,4кв.м., житлова площа - 22,7кв.м., що складається з приміщень: 1-І коридор 2,3; 1-ІІ комора 5,4; 1-1 передпокої 10,2; 1-2 кухня 5,1; 1-3 санвузол 4,5; 1-4 коридор 4,3; 1-5 житлова 18,9; 1-6 житлова 10,7; 1-11 їдальня 11,3; Мс-7 коридор 3,6; Мс-8 кімната відпочинку11,0; Мс-9 кімната відпочинку 10,8; Мс-10 комора 2,3 та відповідною частиною надвірних будівель та споруд: навіс (літера «З»), гараж (літера «Е»), сарай (літера «К»), № 1 - огорожа, № 2 - хвірткою, № 5 - ворота. А тому враховуючи вищевикладене, існує технічна можливість поділу в натурі в окремий новоутворений об`єкт нерухомого майна - житловий будинок. Просить суд прийняти рішення, яким поділити в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності приміщення: 1-І коридор 2,3; 1-ІІ комора 5,4; 1-1 передпокій 10,2; 1-2 кухня 5,1; 1-3 санвузол 4,5; 1-4 коридор 4,3; 1-5 житлова 18,9; 1-6 житлова 10,7; 1-11 їдальня 11,3; Мс-7 коридор 3,6; Мс-8 кімната відпочинку11,0; Мс-9 кімната відпочинку 10,8; Мс-10 комора 2,3. Загальна площа виділеної частки в будинку становить 100,4кв.м. З господарських будівель і споруд виділити: навіс (літери «З,К»), гараж (літери «С»), сарай «Літера «Т»), вбиральня (літера «О»), колодязь (літера «І»), № 3,4 - огорожа № 2 - ворота з хвірткою, - припинивши право спільної часткової власності на даний житловий будинок.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник - адвокат Півень К.В. через канцелярію суду подав заву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.

Вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4726434 від 14.09.2004 будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності в частці 2/5 ОСОБА_3 ; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу/1390/18.05.2004/Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Запісочний О.В.

Згідно копії договору купівлі-продажу частини житлового будинку, укладеного 18 травня 2004 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець), посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Запісочним О.В., зареєстровано в реєстрі за № 1390, продавець, ОСОБА_4 , продала, а покупець, ОСОБА_3 . купила 2/5 (дві п`ятих) частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 . За даними технічного паспорту, виданого Ірпінським бюро технічної інвентаризації 18.03.2004 року, житловий будинок позначений на плані літерою «А» в цілому - шлакобетонний 90%, цегляний 10%, має 52,3 кв.м. житлової площі, розташований на земельній ділянці площею 651 кв.м., на якій розміщено надвірні будівлі: гараж позначений на плані літерою «Е», сарай позначений на плані літерою «Ж», вбиральня позначена на план літерою «В», огорожа під № 1-3, вигрібна яма під № 4, замощення І. В користування покупця переходять приміщення житлового будинку позначеного на плані літерою «А» та надвірні будівлі: 1-1-коридор площею 10,2 кв.м., 1-2-кухня площею 5,2 кв.м., 1-3-ванна площею 4,9 кв.м., 1-4-коридор площею 4,9 кв.м., 1-5- житлова кімната площею 18,9 кв.м., 1-6-житлова кімната площею 10,7 кв.м., І-тамбур площею 2,3 кв.м., ганок, гараж позначений на плані літерою «Е», 1/2 частина вигрібної ями під № 4, 1/2 частина огорожі під № 1-3.

Зі свідоцтва про шлюб від 22.02.2014 року вбачається, що 22 лютого 2014 року ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_3 , про що 22.02.2014 року складено відповідний актовий запис № 71, прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини: ОСОБА_6 .

Згідно висновку № 111 від 14.07.2022 року щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виготовленого інженером з інвентаризації нерухомого майна відділу інвентаризації та архітектури ТОВ «Підприємства АГРОФОН» ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 18 травня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1390, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.09.2004 року, номер витягу: 4726434, номер запису: 1954 в книзі: 25-563, реєстраційний номер: 5565219: фактичне користування: житловий будинок літ. «А», загальна площа -178.6 кв.м., житлова площа - 52.3 кв.м. Господарські будівлі та споруди: гараж літ «Е». сарай літ. «Ж», навіс літ. «З», сарай літ. «К», огорожа №1, хвіртка № 2, хвіртка № 3, вигрібна яма № 4, ворота № 5. Розташовано: АДРЕСА_1 . Площа земельної ділянки: 0,0403га та 0,0248га. Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси: 1. Житловий будинок літ. «А», загальна площа по будинку -100.4 кв.м., житлова площа по будинку -29.6 кв.м.; адреса: АДРЕСА_1 . 2. Житловий будинок літ. «А», загальна площа по будинку - 78.2 кв.м.. житлова площа по будинку - 22.7 кв.м.; адреса: АДРЕСА_1 . За технічними показниками об`єкт може бути поділений.

Згідно додатку № 1 до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_1 належить житловий будинок літ. «А»: коридор І (2,3 кв.м.); комора ІІ (5,4 кв.м.); передпокій 1-1 (10,2 кв.м.); кухня 1-2 (5,1 кв.м.); санвузол 1-3 (4,5 кв.м.); коридор 1-4 (4,3 кв.м.); житлова кімната 1-5 (18,9 кв.м.); житлова кімната 1-6 (10,7 кв.м.); коридор 1-7 (3,6 кв.м.); кімната відпочинку 1-8 (11,0 кв.м.); кімната відпочинку 1-9 (10,8 кв.м.); комора 1-10 (2,3 кв.м.); їдальня 1-11 (11,3 кв.м.). Житловий будинок загальною площею 100,4 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Господарські будівлі та споруди: сарай літ. «К», гараж літ. «Е», навіс літ. «З», огорожа № 1, хвіртка № 2, ворота № 5. ОСОБА_2 належить житловий будинок літ. «А»: кухня 2-1 (8,0 кв.м.); санвузол 2-2 (5,7 кв.м.); передпокій 2-3 (15,8 кв.м.); коридор 2-4 (8,9 кв.м.); житлова кімната 2-5 (8,5 кв.м.); житлова кімната 2-6 (14,2 кв.м.); передпокій 2-7 (17,1 кв.м.). Житловий будинок загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 22,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Господарські будівлі та споруди: сарай літ. «Ж»; хвіртка № 3; вигрібна яма № 4.

У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Поняття спільної часткової власності визначено частиною першою статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності. Відтак, кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне в цілому майно, ці частки є ідеальними.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Так, відповідно до п. 56 Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015р. № 1127 для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки.

Верховний Суд України у абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. № 7 підкреслює, що судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності - (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Таким чином відповідно до ст. 183, 356, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності; якщо виділ (поділ) є технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц (провадження № 61-21409св18), від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15 (провадження № 61-26178св18) від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (провадження № 61-19073св20).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04.10.1991 р. із змінами, виділ в натурі частки жилого будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

ВССУ зазначив, що для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість, і тому для цього у справі проводяться будівельно-технічні та земельно-технічні експертизи. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. Кількість та розміри виходів повинні відповідати вимогам будівельних норм за видами будинків та споруд. Якщо при поділі відбувається реконструкція та необхідно додержуватися вимог ДБН та санітарних правил.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року(з наступними змінами та доповненнями) роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (стаття 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок».

Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 дійшов такого висновку: «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно».

Згідно зі ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти дії щодо свого майна будь-які угоди, відповідно за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Аналізуючи вищенаведені норми законів у сукупності з наявними матеріалами справи, суд приходить до переконання, що фактично поділ житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими та наддвірними будівлями в натурі на два самостійні об`єкти між сторонами уже існує.

Однак, ні позивачем, ні відповідачем не надано суду жодних належних доказів, щодо права власності на житловий будинку АДРЕСА_1 саме: загальною площею 178,6 кв.м. та житловою 52,3кв.м., по якому приймався висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Крім того, відсутні і належні докази щодо наявності господарських будівель та споруд, а саме: навіс (літери «3, К»), гараж (літери «С»), сарай (літера «Т»), вбиральня (літера «О»), колодязь (літера «І»), № 3.4 - огорожа, № 2 - ворота з хвірткою, які позивач просить виділити їй на праві вприватної власності, припинивши право спільної часткової власності на даний житловий будинок.

Оскільки, згідно поданого позивачем договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 18 травня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Запісочним О.В., зареєстровано в реєстрі за № 1390 - за даними технічного паспорту, виданого Ірпінським бюро технічної інвентаризації 18.03.2004 року, житловий будинок позначений на плані літерою «А» в цілому - шлакобетонний 90%, цегляний 10%, має 52,3 кв.м. житлової площі, розташований на земельній ділянці площею 651 кв.м. Крім того, конкретно зазначено, що в користування покупця переходять приміщення житлового будинку позначеного на плані літерою «А» та надвірні будівлі: 1-1-коридор площею 10,2 кв.м., 1-2-кухня площею 5,2 кв.м., 1-3-ванна площею 4,9 кв.м., 1-4-коридор площею 4,9 кв.м., 1-5- житлова кімната площею 18,9 кв.м., 1-6-житлова кімната площею 10,7 кв.м., І-тамбур площею 2,3 кв.м. В свою чергу в додатку № 1 до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_1 належить житловий будинок літ. «А»: коридор І (2,3 кв.м.); комора ІІ (5,4 кв.м.); передпокій 1-1 (10,2 кв.м.); кухня 1-2 (5,1 кв.м.); санвузол 1-3 (4,5 кв.м.); коридор 1-4 (4,3 кв.м.); житлова кімната 1-5 (18,9 кв.м.); житлова кімната 1-6 (10,7 кв.м.); коридор 1-7 (3,6 кв.м.); кімната відпочинку 1-8 (11,0 кв.м.); кімната відпочинку 1-9 (10,8 кв.м.); комора 1-10 (2,3 кв.м.); їдальня 1-11 (11,3 кв.м.). Житловий будинок загальною площею 100,4 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м. ОСОБА_2 належить житловий будинок літ. «А»: кухня 2-1 (8,0 кв.м.); санвузол 2-2 (5,7 кв.м.); передпокій 2-3 (15,8 кв.м.); коридор 2-4 (8,9 кв.м.); житлова кімната 2-5 (8,5 кв.м.); житлова кімната 2-6 (14,2 кв.м.); передпокій 2-7 (17,1 кв.м.). Житловий будинок загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 22,7 кв.м.

Крім того, суд звертає увагу, що між вимогами позивача щодо виділення їй з господарських будівель і споруд наступних об`єктів: навіс (літери «З, К»), гараж (літери «С»), сарай «Літера «Т»), вбиральня (літера «О»), колодязь (літера «І»), № 3,4 - огорожа № 2 - ворота з хвірткою існують розбіжності у назвах та наявності об`єктів, зокрема згідно вище зазначеного договору купівлі-продажу позивач придбала у власність ганок, гараж позначений на плані літерою «Е», 1/2 частина вигрібної ями під № 4, 1/2 частина огорожі під № 1-3; згідно характеристик будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами технічного паспорту на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами АДРЕСА_1 від 14.07.2022 року ТОВ «Підприємство АГРОФОН»: гараж «Е», сарай «Ж», навіс «З», сарай «К», огорожа № 1, хвіртка № 2, хвіртка № 3, вигрібна яма № 4, ворота № 5.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, жодних клопотань заяв щодо уточнення позовних вимог від позивача не надходило, жодних клопотань щодо витребування доказів від учасників розгляду на вирішення суду не подавалися, суд приходить до висновку, що заявлений позов є не обґрунтованим та недоведеним, а тому вимоги позивача про виділення їй в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності приміщення: 1-І коридор 2,3; 1-ІІ комора 5,4; 1-1 передпокої 10,2; 1-2 кухня 5,1; 1-3 санвузол 4,5; 1-4 коридор 4,3; 1-5 житлова 18,9; 1-6 житлова 10,7; 1-11 їдальня 11,3; Мс-7 коридор 3,6; Мс-8 кімната відпочинку 11,0; Мс-9 кімната відпочинку 10,8; Мс-10 комора 2,3. Загальна площа виділеної частки в будинку становить 100,4кв.м. З господарських будівель і споруд виділити: навіс (літери «З,К»), гараж (літери «С»), сарай «Літера «Т»), вбиральня (літера «О»), колодязь (літера «І»), № 3,4 - огорожа № 2 - ворота з хвірткою, - припинивши право спільної часткової власності на даний житловий будинок задоволенню не підлягають.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 319, 356, 358, 364 ЦК України, ст. 4-6, 13, 76-81, 89, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна в натурі - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза