Справа №639/1417/24
Провадження №2/639/783/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря - Яременко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу № 639/1417/24 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_3 , в особі свого представника адвоката Бойко К.Б., до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, відповідно до якої просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2012 року.

Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 вересня 2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Позивач зазначає, що на теперішній час дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає.

Разом з тим, домовленості про участь відповідача в утриманні сина між сторонами у справі не досягнуто.

Вказані обставини і вимусили звернутися до суду з зазначеною позовною заявою.

УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 14 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини. Призначено судове засідання.

04 квітня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого повідомив, що вважає заявлені позовні вимоги в частині визначення розміру частини доходу, яка підлягає стягненню, а також твердження позивача про те, що відповідач не бажає добровільно виконувати обов`язок по утриманню дитини та не надає фінансову допомогу, безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Майже кожні вихідні, під час канікул, карантинних обмежень та перші місяці повномасштабного вторгнення рф в Україну, син сторін проживав з відповідачем в Харківській області, Богодухівського району, смт Шарівка, та перебував на повному забезпеченні відповідача. Також, ОСОБА_4 приїжджав у м. Харків та безпосередньо проводив час з сином, за власні кошти організовував своєму синові свято до дня народження, відпочинок. Для розвитку та відпочинку спільного сина сторін, відповідачем було придбано човен, квадро цикл, мобільний телефон.

У зв`язку з чим, відповідач вважає необхідною, достатньою для забезпечення потреб сина та такою, що має можливість сплачувати суму аліментів у розмірі 1/6 частини всіх його доходів.

18 квітня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь, згідно якої повідомила, що не погоджується з позицією та аргументами відповідача. Зазначила, що Законом не встановлено, що за власним бажанням особа, з якої стягуються аліменти, не може утримувати дитину на суму в еквіваленті більшу, ніж встановлено рішенням суду, або Законом. Крім того, саме позивач займається вихованням дитини, опікується його здоров`ям та забезпеченням побутових потреб. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача адвокат Бойко К.Б., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 04.03.2024 № 06-24, в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Біловус Р.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 02.04.2024 № б/н, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилався на доводи викладені у відзиві на позовну заяву, не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини всіх його доходів.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Так, судом було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2012 року, про що зроблено актовий запис № 1612 та вбачається з заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 вересня 2021 року (а.с.7 -9).

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серія НОМЕР_1 . Батьками зазначені: батько ОСОБА_4 та мати: ОСОБА_3 (а.с. 12).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 вересня 2021 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7-9).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований разом зі своєю матір`ю, позивачем по справі, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Представник позивача пояснила, що до 2022 року батько, відповідач по справі, приймав участь в утриманні дитини. На теперішній час малолітня дитина проживає разом із матір`ю, позивачем по справі, відповідач в свою чергу добровільно не надає допомоги в утриманні дитини, у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Представник позивача в судовому засіданні просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

В свою чергу, представник відповідача в судовому засіданні заперечуючи проти позову посилався на те, що відповідач ОСОБА_4 проводив час з с сином, за власні кошти організовував йому свято до дня народження, відпочинок за кордоном. В судовому засіданні надав фотографії, на яких зображено відповідача з сином підчас святкування свят, подорожування, спільного відпочинку, тощо (а.с. 51).

Представником відповідача як доказ витрат батьком на дитину, ОСОБА_5 , надано копію квитків на літак, договір купівлі-продажу квадроциклу № 06130119 (а.с. 29-31).

Однак, суд відноситься критично до наданих доказів з наступних підстав.

Так, у квитках не вказана дата вильоту, не вказані особи, що сплачували цей квиток (а.с.29) Щодо договору купівлі-продажу квадроциклу № 06130119, то він датований 30 червня 2019 року, ще у період шлюбу сторін, доказів, що куплений квадроцикл був не на спільні гроші подружжя матеріали справи не містять (а.с. 30-31).

А отже, вищевказані докази не можуть бути прийняті судом та враховані при визначенні розміру аліментів.

Заперечуючи проти позову представник відповідача повідомив, що відповідач, ОСОБА_4 , надсилав кошти для утримання дитини, ОСОБА_5 , на картковий рахунок позивача.

Так, частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вищевказаним нормам Закону, стороною відповідача не надано будь-яких належних та допустимих доказів щодо вищевказаних тверджень представника відповідача.

Крім того, на підтвердження факту того, що відповідач приймає участь у вихованні та матеріальному забезпеченні свого сина, стороною відповідача були надані копія товарного чеку № 006807768 від 27.03.2023, з якого вбачається, що були куплені човен, весла, слань, здвижні стільці, копія гарантійного талону від 02.04.2024 до придбаного телефону (а.с. 32-33).

Представник позивача не заперечувала, що дійсно відповідачем були здійснені вищевказані покупки, які отримав спільний син сторін, але це були подарунки дитині, ОСОБА_5 , на його день народження.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та те, що обидва батьки повинні утримувати свою дитину, відсутністю у відповідача на утриманні непрацездатних осіб, інших дітей, що він є працездатною особою, має постійний дохід, доказів іншого суду не надано, враховуючи рекомендований розмір аліментів на одну дитину в частці з усіх видів заробітку (доходу), виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитинипідлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а її позов було задоволено, то суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 141, ч.4 ст. 223, 265 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючиз 11 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідачі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 24.04.2024

Суддя В. В. Труханович