Справа № 713/2249/24
Провадження №2/713/435/24
РІШЕННЯ

іменем України

03.09.2024 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Матейчук-Степан Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вижницької міської ради Чернівецької області , третя особа, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання права на завершення виготовлення технічної документації та здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Вижницької міської ради Чернівецької області третя особа, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання права на завершення виготовлення технічної документації та здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку .

В позові ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_2 ..

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 03 квітня 2007 року, взамін Договору купівлі-продажу від 03.09.1991 року, посвідченого державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1645; Грошового вкладу з нарахованими та належними компенсаційними виплатами у розмірі 10252 грн. 40 коп., що належали померлій на підставі ощадної книжки та довідки №324, виданої 14.05.2007 року Вижницьким відділенням №6792 Чернівецького обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України», та земельної ділянки площею 0,25 га., цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства в с. Іспас Вижницького району, що належала померлій на підставі Рішення Виконавчого комітету Іспаської сільської ради №6 від 24.01.1994 року про передачу їй безоплатну у приватну власність вказаної земельної ділянки. Вказаною земельною ділянкою мама (спадкодавиця) користувалася з моменту її надання (1994 рік) та по день своєї смерті (2006 рік).

ОСОБА_1 , як єдина і рідна дочка померлої та спадкоємиця за заповітом і заповідальним розпорядженням мами, згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням від 26 червня 2007 року, посвідченого ОСОБА_3 , в.о. державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори за реєстровим номером 991 та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 липня 2007 року, посвідченого ОСОБА_3 , в.о. державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори за реєстровим № 1051, оформила своє право власності в порядку спадкування на грошовий вклад з нарахованими та належними компенсаційними виплатами у розмірі 10252грн. 40коп., а також на квартиру АДРЕСА_1 .

Своє право на спадщину після смерті мами на належну їй земельну ділянку площею 0,25га., цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, відповідно до Рішення Виконавчого комітету Іспаської сільської ради №6 від 24.01.1994 року, не оформила, оскільки мама на підставі вказаного рішення розпочала приватизацію шляхом замовлення в проектній організації ТОВ «Здвижин» виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Проте, завершити виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку і оформити своє право власності на неї, моя мама не встигла, оскільки важко захворіла і 21 листопада 2006 померла, що підтверджується вище вказаним Свідоцтвом про її смерть.

Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_2 та складаються з земельної ділянки, встановленою точною площею 0,2315га., згідно виготовленого на неї кадастрового плану з визначенням конфігурацій цієї земельної ділянки, каталогів їх координат та опису їх меж в натурі, на місцевості, відповідно до замовленої спадкодавцем ОСОБА_2 , та розпочатою ТОВ «Здвижин» виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж цих земельних ділянок в натурі (на місцевості), є її спадковим правом на завершення її приватизації та здійснення державної реєстрації своїх прав на цю земельну ділянку, про визнання чого звертається до суду .

Просить визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право на завершення приватизації, - виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за спадкоємцем ОСОБА_1 , земельної ділянки, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, - площею 0,2315 га., розташованої в селі Іспас Вижницького району Чернівецької області.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. В адресованій суду заяві позов підтримали просили його задовольнити.

Представник Вижницької міської ради Вижницького району в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечував.

Представник Головного управління держгеокадастру України в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_2 , шо підтверджується свідоцтвом про смерть сеії НОМЕР_1

Після її смерті відкрилася спадщина у виді квартири АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 03 квітня 2007 року; грошового вкладу з нарахованими та належними компенсаційними виплатами у розмірі 10252 грн. 40 коп., що належали померлій на підставі ощадної книжки та довідки №324, виданої 14.05.2007 року Вижницьким відділенням №6792 Чернівецького обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України», та земельної ділянки площею 0,25 га., цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства в с. Іспас Вижницького району, що належала померлій на підставі Рішення Виконавчого комітету Іспаської сільської ради №6 від 24.01.1994 року про передачу їй безоплатну у приватну власність вказаної земельної ділянки.

Вказаною земельною ділянкою спадкодавець користувалася з моменту її надання (1994 рік) та по день своєї смерті (2006 рік).

Позивач є спадкоємцем за заповітом, який посвідчений секретарем Іспаської сільської ради 20 серпня 2002 року, яким спадкодавець ОСОБА_2 заповіла все своє майно дочці ОСОБА_1 . Даний заповіт не змінювався та не скасовувався.

Позивач згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням від 26 червня 2007 року, посвідченого ОСОБА_3 , в.о. державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори за реєстровим номером 991 та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 липня 2007 року, посвідченого ОСОБА_3 , в.о. державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори за реєстровим № 1051, оформила своє право власності в порядку спадкування на грошовий вклад з нарахованими та належними компенсаційними виплатами у роз¬мірі 10252грн. 40коп., а також на квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі Рішення Виконавчого комітету Іспаської сільської ради №6 від 24.01.1994 року ОСОБА_2 передано у безоплатну приватну власність ділянку площею 0,25 га., з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства в с. Іспас Вижницького району.

Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_2 та складаються з земельної ділянки, встановленою точною площею 0,2315 га., згідно виготовленого на неї кадастрового плану з визначенням конфігурацій цієї земельної ділянки, каталогів їх координат та опису їх меж в натурі, на місцевості, відповідно до замовленої спадкодавцем ОСОБА_2 , та розпочатою ТОВ «Здвижин» виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж цих земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Тобто спадкодавець за життя розпочала процедуру приватизації земельної ділянки.

Рішенням Іспаської сільської ради від 22 квітня 2014 року №99-32/14 відмовив у розгляді позивачу ОСОБА_1 , як спадкоємця, заяви у завершенні розпочатої ОСОБА_2 приватизації та оформлення нею права власності на вказану земельну ділянку.

Спадкоємців, в т.ч. таких, які б прийняли у встановленому законом порядку та строки вказану спадщину, а також таких які би мали обов`язкову частку у вказаній спадщині - немає.

Нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №220/02-31 від 19.04.2024 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме земельну ділянку площею 0,25 га., цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства в с. Іспас Вижницького району у зв`язку з тим, що позивачем не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності спадкодавців на майно.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У п.3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надано роз`яснення, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30.05.2008 року №7.

Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п.3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

Таким чином, до позивача, як спадкоємця за заповітом переходять усі права та обов`язки, що належали ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі і на право на завершення приватизації спірної земельної ділянки та одержання правовстановлюючого документа на неї.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 182, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 264-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вижницької міської ради Чернівецької області , третя особа, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання права на завершення виготовлення технічної документації та здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку,- задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право на завершення приватизації, - виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за спадкоємцем ОСОБА_1 , земельної ділянки, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, - площею 0,2315 га., розташованої в селі Іспас Вижницького району Чернівецької області, яка передана в приватну власність спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі Рішення Іспаської сільської ради від 24 січня 1994 року за Протоколом №2.

Рішення суду може бути безпосередньо оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач : Вижницька міська рада, юридична адреса вул. Українська,34 м. Вижниця, Вижницький район, Чернівецька область .

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру України в Чернівецькій області, юридична адреса: 58013 м. Чернівці вул. Героїв Майдану,194 а.

Суддя Антоніна КИРИЛЯК