Провадження № 22-ц/811/1788/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника ПАТ "Страхова компанія"АРКС" - Сечка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 травня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія"АРКС" до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що 11 грудня 2020 року о 03-15 год. в місті Києві, по проспекту Перемоги, 67, сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «MAN» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Audi» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 . В наслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року у справі про адміністративні правопорушення № 759/897/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП визнано винним. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, предбачене ст.124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрито.

На момент дорожньо - транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Audi» державий рестраційний номер НОМЕР_3 були застраховані в ПРАТ «СК «АРКС» попередня назва АТ «СК «АХА Страхування» Договором добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) «Прямий захист» Оферта №44088а0ка від 15 червня 2020 року.

Власник пошкодженого автомобіля «Audi» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 звернувся до ПРАТ «СК «АРКС» попередня назва АТ «СК «АХА Страхування» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 16 грудня 2020 року. Дана заява була розглянута пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв?язку з чим, на підставі: акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість); рахунку № A-005260 від 21 грудня 2020 року; ремонтної калькуляції №1.003.20.0 від 26 грудня 2020 року; страхового акту № ARX2694590 від 12 січня 2021 року; розрахунку страхового відшкодування.

ПРАТ «СК «АРКС» попередня назва АТ «СК «АХА Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «Audi» державний реєстраційний номер НОМЕР_5 в розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 740426 від 13 січня 2021 року.

На момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно правова відповідальність власника автомобіля «MAN» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ "УПСК" полісом обов?язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР7824681, у зв?язку з чим ПрАТ "УСК" здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПРАТ «СК «АРКС» попередня назва АТ «СК «АХА Страхування» в розмірі 117 932 (сто сімнадцять тисяч дев?ятсот тридцять дві) грн. 61 коп., що підтверджується платіжним дорученням N?17359 від 11 серпня 2021 року.

Просили стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 12 067,39 грн. виплаченого страхового відшкодування та судовий збір в розмірі 2684 грн.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13 травня 2024 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 12 067,39 грн (дванадцять тисяч шістдесят сім гривень тридцять дев`ять копійок), 2 684 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) судових витрат, сплачених позивачем при зверненні до суду.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що цього у матеріалах справи є Акт огляду транспортного засобу, який датований груднем 2020 року, який не підписаний власником транспортного засобу, відтак вважає даним документом не може бути встановлено точний перелік пошкоджень, що зазнав автомобіль та чи були ці пошкодження пов`язані із ДТП, що мало місце 11 грудня 2020 року.

Вказує, що незрозумілим є те, на якій підставі розмір страхового відшкодування був визначений саме на рівні 130 000 грн. та чому сума страхового відшкодування була зменшена з 216 тис. грн. до 130 тис. грн. Єдиним належним та допустимим доказом розміру завданої шкоди в даному випадку мав би бути висновок автотоварознавчої експертизи проведений в рамках розслідування страхового випадку.

Зазначає, що в даних правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора > зобов`язанні в обсязі на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якшо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника, (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.04.2018 року у справі № 910/8982/17).

Також стверджує, що в матеріалах справи відступі належні та допустимі докази того, що саме ОСОБА_4 є винуватцем ДТП. Як вказано у самій позовній заяві, станом на день подання позову у Позивача відсутня постанова про визнання винним та притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності Витяг із Єдиного реєстру судових рішень не може вважатися таким доказом, оскільки в ньому відсутні дані про осіб.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

07 жовтня 2024 року від представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія"АРКС" надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ПАТ "Страхова компанія"АРКС" - Сечка С.В. на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 11 грудня 2020 року о 03 год. 15 хв., керуючи автомобілем «MAN», номерний знак НОМЕР_6 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , та рухаючись по просп. Перемоги 67 (корп. 6) у м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припарковані автомобілі, а саме: «Audi», номерний знак НОМЕР_7 , водія ОСОБА_3 , «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_8 , водія ОСОБА_7 , та «Renault Scenic», номерний знак НОМЕР_9 , водія ОСОБА_8 , що призвело до механічних пошкоджень всіх транспортних засобів та завдання матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

А тому, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджено копією постанови Святошинського районного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року.

15 червня 2020 року між власником транспортного засобу «Audi А4», номерний знак НОМЕР_7 ОСОБА_3 та позивачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) «Прямий захист» (Оферта №44088а0ка), згідно якого забезпеченим є майнові інтереси власника транспортного засобу: «Audi А4», номерний знак НОМЕР_7 (а.с.6).

Відповіддю від НПУ №370992 про дорожньо-транспортну пригоду підтверджено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 11 грудня 2020 року, о 03 години 15 хвилин на проспекті Перемоги, 67, корпус G у м. Києві, автомобіль «Audi А4», номерний знак НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження: передньої центральної та передньої правох частини. Правопорушники: 1-й винуватець ДТП ОСОБА_1 (а.с.25-27).

ПрАТ «СК «АРКС» (попередня назва СК «АХА Страхування») здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «Audi А4», номерний знак НОМЕР_7 в розмірі 130 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №740426 від 13 січня 2021 року (а.с.22).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MAN», номерний знак НОМЕР_6 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УПСК» ними на користь позивача було здійснено страхове відшкодування в розмірі 117 932,61 грн (а.с.23). Дані обставини підтверджуються долученим протоколом огляду транспортного засобу, платіжним дорученням №17633 від 19 серпня 2021 року, ремонтними калькуляціями разом з аркушем перевірки даних від 26 грудня 2020 року, а також Страховим актом №ARX2694590 (а.с.15-23).

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MAN», номерний знак НОМЕР_6 була застрахована у ПрАТ «УПСК», відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду, його було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок ДТП потерпілому завдано збитки, позивачем здійснено виплату страхових відшкодувань потерпілому, тому до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача ОСОБА_1 в розмірі 12 067,39 (130 000,00 117 932,61).

З такими висновками колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо винна особа - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, правовідносини, які виникли між ПрАТ «СК «АРКС» та відповідачем, регулюються статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України « Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди.

Згідно з частиною першою 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У зв`язку із заміною сторони кредитора в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що сума відшкодування, виплаченого ПрАТ «УПСК» в порядку регресу позивачу у розмірі 117 932,61 грн, а розмір реальних збитків, необхідних для відновлення пошкодженої речі, які відшкодовані АТ «СК «АРКС» потерпілому, становлять 130 000 грн, тому різниця між цими сумами має бути відшкодована ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, про те, що скаржнику є незрозумілим є те, на якій підставі розмір страхового відшкодування був визначений саме на рівні 130 000 грн., колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивачем на підтвердження суми розрахунку страхового відшкодування надано акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), рахунок № Ф-005260 від 21 грудня 2020 року, ремонтну калькуляцію №1.003.20.0 від 26 грудня 2020 року, страховий акт № ARX2694590 від 12 січня 2021 року, розрахунок страхового відшкодування, платіжне доручення (а.с. 16-24).

Відповідач належними і допустимими доказами їх не спростував.

Оскільки, у відповідності до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, колегія суддів вважає, що надані позивачем документи, є належними доказами на підтвердження розміру фактичної вартості відновлювального ремонту.

Що ж стосується доводів апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення відповідача, то з вказаного приводу слід вказати таке.

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) зроблено висновок, що: «обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. […] У ситуації, коли суд першої інстанції розглянув справу за відсутності сторони, яка не була належним чином повідомлена про час та місце її розгляду, а суд апеляційної інстанції, повідомивши відповідну сторону належним чином, залишив таке рішення суду першої інстанції без змін, якщо такий учасник справи обґрунтовував свою апеляційну скаргу такою підставою, суд касаційної інстанції не може застосувати правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» (частина друга статті 410 ЦПК України). Тлумачення частини другої статті 410 ЦПК України свідчить, що: правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення; оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції; правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства».

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні дані про отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви відповідачем ОСОБА_1 .

Натомість в матеріалах справи міститься конверт, який надсилався ОСОБА_9 за адресою, вказаною в позовній заяві, та такий повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 44).

Однак, в матеріалах справи міститься довідко з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідно до якої зазначено, що за вказаною в позовній заяві адресою відповідача проживає ОСОБА_1 , а не ОСОБА_9 (а.с. 37).

Таким чином, з огляду на те, що матеріали справи не містять даних про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив права відповідача на отримання ним матеріалів позовної заяви, та об`єктивно сторона позбавилася можливості надати суду докази та навести доводи, що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Враховуючи викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Разом із тим, в іншій частині апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції у цій справі, вважає рішення суду першої інстанції по суті правильним.

Враховуючи наведене апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про задоволення позовної зави Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 травня 2024 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 12 067,39 грн (дванадцять тисяч шістдесят сім гривень тридцять дев`ять копійок), 2 684 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) судових витрат, сплачених позивачем при зверненні до суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.