Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/1363/24
Справа № 279/3199/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Волкової Н.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу №279/3199/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства"Укрпалетсистем" про зобов`язання видати наказ про звільнення, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши , що він був прийнятий на роботу на посаду Оператора товарного складу ПММ №2 на Приватне Підприємство «Укрпалетсистем» . Свої посадові обов`язки виконував належним чином. Однак, зі сторони відповідача систематично не виконувались вимоги КЗпП України та умови колективного договору в частині строків виплати заробітної плати. Він звернувся з відповідною скаргою на дії відповідача до Центрально-Західного Міжрегіонального Управління Державної Служби з питань праці.

Повідомленням Центрально-Західного Міжрегіонального Управління Державної Служби з питань праці від 04.04.2024 року «Про закриття адмі- ністративного провадження», було надано наступну інформацію: «В ході проведення заходу державного нагляду (контролю), відповідно до наданих повноваженими особами підприємства підтверджуючих документів встановлено, що підприємством відносно нього було допущено порушення частини першої ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану в частині несвоєчасної виплати заробітної плати на умовах визначених трудовим договором. За результатами проведеного заходу державного нагляду (контролю) директору підприємства було винесено припис щодо усунення виявлених порушень законодавства про працю, який перебуває на контролі Міжрегіонального управління.

Він двічі звертався до відповідача із заявою про звільнення із займаної посади відповідно до п.3 ст.38 КЗПП України так як «працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Однак, заяви залишились без задоволення з посиланням на те, що відповідачем жодним чином не було порушено законодавства про працю, у тому числі і щодо оплати праці, умов трудового та/чи колективного договору.

Крім того, він є інвалідом 3-ї групи, внаслідок протиправних дій відповідача, в частині незвільнення його за ч.3 ст. 38 КЗПП України, у нього внаслідок хвилювань, погіршився стан здоров`я, як наслідок проходив стаціонарне лікування з 24.04.2024 року по 30.04.2024 року , витрачав кошти на проходження курсу лікування. Станом на сьогоднішній день, він не виходить на роботу з 03.05.2024 року. В зв`язку з переживаннями з приводу розуміння цілковитої незаконності дій відповідача та використання ним свого домінуючого положення, йому нанесена моральна шкода, яку він оцінює в 50000.00 гривень.

Просив зобов`язати Приватне підприємство «Укрпалетсистем» видати наказ про його звільнення з 01.05.2024 року з посади оператора товарного складу ЛММ№ 2 за ч.3 ст. 38 КЗпП України, та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду кошти в сумі 50000.00 гривень, та понесені судові витрати.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та необгрунтованими з наступних підстав:

Згідно написаної заяви про звільнення від 01.05.2024 р. позивач просив його звільнити із займаної посади на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку із порушенням роботодавцем законодавства про працю, а саме, невиконання умов колективного договору в частині строків виплати заробітної плати

Дійсно відповідачем було відмовлено позивачу у звільненні за ч.3 ст. 38 КЗпП України з тих підстав, що відповідач жодним чином не порушував законодавство про працю, у тому числі, щодо оплати праці, умови трудового та/чи колективного договору, трудові права позивача.

Позивач жодного разу не звертався із заявами чи скаргами до відповідача щодо порушення його прав, у тому числі, щодо порушення строків виплати заробітної плати.

Заробітна плата позивачу в окремих випадках виплачувалась із невеликою затримкою, а саме за першу половину січня 2024 року (аванс) згідно відомості на виплату коштів виплачена 31.01.2024 р. в сумі 4479.59 грн., заробітна плата за другу половину грудня 2023 року (остаточний розрахунок) згідно відомості на виплату коштів виплачена 17.01.2024 р. в сумі 13085.45 грн. Заробітна плата була виплачена позивачу у повному обсязі.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

Заподіяння збитків відповідачу внаслідок збройної агресії рф проти України, та блокування українського-польського кордону польськими перевізниками, негативно відобразилось на господарській цільності відповідача, призвело до зниження доходів та платоспроможності відповідача, що у свою чергу призвело, у тому числі, до незначної затримки із виплати заробітної плати позивачу. Відповідач зазначає, що вчиненням відповідачем протиправних дій, які полягали у відмові у звільненні за власним бажанням, невиплаті належних сум, йому було завдано моральної шкоди.Вважають, що вимоги позивача про стягнення моральної шоди є безпідставними.

Позивач не був звільнений на підставі написаних ним заяв на звільнення, оскільки правових підстав для такого звільнення не було, але позивачу вчасно та в повному обсязі виплачувалсь заробітна плата до 03.05.2024 р. включно, до моменту, коли позивач взагалі перестав виходити на роботу.

Тобто, сама по собі відмова у звільненні позивача з роботи за ч.3 ст.38 КЗпП України не може бути причиною якихось душевних страждань чи пригніченого стану, оскільки позивач отримував за свою працю заробітну плату, а отже міг належним чином задовольняти свої основні життєві потреби.

Жодних трудових прав позивача порушено не було, а незначна затримка із виплати заробітної плати була вимушеною, через причини, які не залежали від волі відповідача. Відповідач був не проти звільнення позивача, але за наявності підстав, передбачених законодавством про працю (за власним бажанням, за угодою сторін тощо).

Позивач бажав не стільки самого факту звільнення з роботи, скільки звільнення з роботи за ч.3 ст. 38 КЗпП України з подальшою виплатою вихідної допомоги, яка передбачена ст.44 КЗпП України.

Тому твердження позивача про те, що відмова у звільненні завдала йому моральної шкоди є надуманими та безпідставними. За наявності дійсного бажання звільнитися з роботи, позивачу нічого не перешкоджало записати заяву на звільнення за іншими підставами, передбаченими закодавством про працю (за власним бажанням тощо).

Позивач у позовній заяві вказує на те, що внаслідок хвилювань в нього погіршився стан здоров`я, і як наслідок він проходив стаціонарне лікування з 24.04.2024 р. по 30.04.2024 р., витрачав кошти на проходження курсу лікування.

В той же час, згідно долученої позивачем до позовної заяви копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5904/951 від 24.04.2024 р., позивач проходив курс з лікування цукрового діабету, позивач не скаржився лікарю на психічний (психологічний) стан здоров`я, скарги були пов`язані із ускладненням цукрового діабету.

Більше того, згідно вищевказаної виписки не вбачається, що саме душевні страждання позивача, його психологічний дискомфорт, пов`язаний із діями відповідача щодо незвільнення його з посади, стали причиною ускладнень цукрового діабету.

Таким чином, наявність причинного зв`язку між моральною шкодою і діями відповідача не встановлено, а отже і зобов`язання із відшкодування моральної шкоди відсутнє.

08.07.2024 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву, в яких вказав, що 09.03.2022 року військовими літаками рф було бомбардовано цивільні об`єкти м.Коростеня, у результаті яких було пошкоджено сервісний центр ПП "Укрпалетсистем" за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до заподіяння збитків відповідачу.

21.04.2023 року рф здійснила обстріл нафтобази ПП "Укрпалетсистем" Вінницька область, м.Немирів, вул.Соборна,216 а, внаслідок чого було знищено майно, що належало відповідачу на загальну суму 24 835 147, 22 грн. Згідно ст.10 ЗУ " Про організацію трудових відносин в умовах военного стану", роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Позивачем відповіді на відзив не подано.

Дослідивши письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне :

Судом встановлено, що між сторонами виник спір в сфері трудових правовідносин щодо незвільнення працівника, який регулюється нормами трудового законодавства.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Позивач перебуває у трудових відносинах з Приватним підприємством "Укрпалетсистем".

Оскаржує бездіяльність відповідача щодо невидання наказу про його звільнення згідно поданої заяви.

Звернувшись з даним позовом, позивач, посилаючись на порушення своїх трудових прав, просить зобов`язати Приватне підприємство «Укрпалетсистем» видати наказ про його звільнення з 01 травня 2024 року з посади оператора товарного складу ЛММ№ 2 на піставі ч.3 ст.38 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся із заявою до відповідача про звільнення за ст.38 ч.3 КЗпП, однак у розгляді заяви було відмовлено, оскільки заява ОСОБА_1 не містила електронного підпису, що не давало можливості ПП "Укрпалетсистем" встановити справжнє волевиявлення заявника.

01.05.2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою до відповідача про звільнення за ст.38 ч.3 КЗпП з 01.05.2024 року, зазначивши, що просить звільнити його у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, а саме за невиконання умов колективного договору в частині строків виплати заробітної плати, що з 03.05.2024 року виходити на роботу не буде. Листом ПП "Укрпалетсистем" від 01.05.2024 року №362 позивачеві повідомлено про відмову у звільненні, оскільки ПП "Укрпалетсистем" жодним чином не порушувало законодавство про працю, у тому числі щодо оплати праці, умови трудового та/чи колективного договору, його трудові права. запропоновано подати заяву про звільнення з інших підстав.

На підтвердження своїх вимог щодо невиконання позивач надав повідомлення Державної служби з питань праці Центрально-Західного міжрегіонального управління Держпраці від 04.04.2024 року №ЦЗ/З 1/497 ЦА-24 про закриття адміністративного провадження, в якому зазначено, що управлінням було розглянуто звернення позивача щодо можливого порушення законодавства про працю керівництвом ПП"УКРПАЛЕТСИСТЕМ", що було здійснено позаплановий захід державного англяду (контролю) у формі перевірки щодо додержання законодавства про працю в частині своєчасної виплати заробітної плати у ПП"УКРПАЛЕТСИСТЕМ", в ході проведення заходу державного нагляду (контролю), відповідно до наданих уповноваженими особами підприємства підтверджуючих документів встановлено, що підприємством відносно ОСОБА_1 допущено порушення ч.1 ст.10 ЗУ "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" в частині несвоєчасної виплати заробітної плати на умовах визначених трудовим договором, за результатом проведеного заходу директору підприємтва внеснено припис про усунення виявлених порушень, прийнято рішення про закриття адміністративного провадження.

Вказане повідомлення не містить конкретних даних щодо несвоєчасної виплати заробітної плати позивачеві, а саме: за який період, тривалість порушення, було порушення разовим чи мало систематичний характер. Так само, відсутня інформація щодо змісту внесеного припису.

Отже, хоча факт порушення відповідачем трудового законодавства в частині своєчасної виплати позивачеві заробітної плати було встановлено уповноваженим органом, однак докази того, що таке порушення було грубим, носило систематичний чи злісний характер, не було разовим, що свідчило б про невиконання роботодавцем умов трудового чи колективного договору в частині виплати заробітної плати, відсутні.

Уповноважена особа відповідача за порушення законодавства про працю, у тому числі невиплату чи несвоєчасну виплату заробітної плати працівникам, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалась.

Подана позивачем виписка з банківського рахунку за період з 01.09.2023 по 29.03.2024 р. свідчить про те, що лише у січні 2024 року зарахування заробітної плати було здійснено один, а не два рази на місяць, як то передбачено поданим позивачем колективним договором ПП "УКРПАЛЕТСИСТЕМ" на 2017-2020 р..

При цьому, позивач продовжував працювати на підприємстві відповідача, бажання звільнитись виявив у березні 2024 року.

Відповідно до статті 38 частини 3 КЗпП України в редакції Закону України № 2759-IX від 16.11.2022 працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення,що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Враховуючи той факт, що порушення відповідачем відносно позивача законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору в частині невиплати чи невчасної виплату позивачеві заробітної плати не підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, вимоги позивача, як основна про зобов`язання видати наказ про звільнення, так і похідна від неї про стягнення моральної шкоди, є безпідставними, тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265, ЦПК України, ст.38 КЗпП України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства"Укрпалетсистем" про зобов`язання видати наказ про звільнення, стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватне підприємство "Укрпалетсистем", місце знаходження: 11571, Житомирська область, Коростеський район, с. Ушомир, вул. Березюка,15, .

Суддя Волкова Н.Я.