Справа № 944/2742/20
Провадження №2/944/124/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря Василиці Н.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною, зобов`язання її спростувати та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною, зобов`язання її спростувати та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що з 2016 року вона проживає разом зі своєю сім`єю в с. Вороців Яворівського району Львівської області. 15 грудня 2019 року в приміщенні Народного дому села Зелів під час сільських зборів відповідач ОСОБА_3 перебуваючи в стані агресії, висловився в її адресу образливими, нецензурними словами, такими як, «сепаратистка, прошмандовка, курва, проститутка, вали на Схід».Даний вислів є недостовірною інформацією, яка принижує її честь, гідність та підлягає спростуванню, оскільки, такі висловлювання відповідача характеризують її як жінку легкої поведінки.

Крім цього, вислів «сепаратистка» в нашій країні асоціюється з людьми, які здійснюють діяльність по відокремленню території держави з метою розколу країни, ведення військових дій, знищення України, як держави. Сепаратизм (від лат. separatio - відокремлення) - це прагнення окремих груп населення чи організації до відокремлення, рух за надання частині держави права автономії або за її повне відокремлення і створення нової держави.

Відповідач називав м.Бердянськ Запорізької області, де вона народилася і проживала з батьками, Сходом України, та неодноразово казав їй «вали в Донецьк, та на Схід». Однак, Запорізька область є Півднем України, а в Донецьку, вона ніколи не жила, тому вважає, такі висловлювання безпідставними.

У 2014 році її разом із сім`єю було депортовано з м.Сімферополя, де вони проживала в період з 2013-2014роках, через те, що вони відмовилася приймати громадянство Російської Федерації. Також вона була звільнена з роботи лікаря-консультанта у зв`язку з активною проукраїнською позицією щодо української мови. Щоб ніхто не дорікав їй, вона, разом з двома маленькими дітьми вирішила переїхати на Західну Україну. Вони подолали значну відстань, знущання прикордонників, приниження знайомих, та почали життя спочатку. Встали на облік як переселенці, знайшли житло, роботу, дитячий садочок та школу. З 2014року вона надає безоплатні лікарські консультації потребуючим. Займає активну українську позицію. В 2015 році висувала свою кандидатуру на сільського голову, оскільки, розуміла, як реально зробити зміни в селі, та разом з громадою досягти успіху і розвитку села. Вона разом з Благодійним фондом «Львівська освітня фундація»,опікувалася декілька років багатодітними і малозабезпечиними родинами, які опинилися в складних життєвих обставинах, і співпрацювала по програмі «Добрий сусід». З її допомогою багатодітним і малозабезпечиним родинами безкоштовно було проведено воду і каналізацію, проведено косметичний ремонт, оснащення меблями, та побутовою технікою. Ці родини були забезпечені продуктами харчування, ліками та одягом. Чотири роки вона разом з дітьми займається висадкою дерев, квітів, прибиранням сміття, та боротьбою з борщивником. Минулого року вона організувала і провела разом з Громадською організацією «Green Life» Еко- Фестини на Ясниському кар`єрі, де перший раз за 30 років було прибрано сміття в лісі, та довкола озер, яке було вивезено і здано на переробку, а за вилучені кошти, придбано для Домажирської школи два радіомікрофони з підсилювачем, та меблі в біологічний клас Вороцівської школи Яворівського району Львівської області.

Разом з іншими активними жителями села вона неодноразово збирала допомогу для військових та поранених в шпиталях. Займалася приготуванням вареників, різних смаколиків, передавала сигарети, теплий одяг, гроші для військових, та плела власноруч маскувальні сітки на передову. Для неї, як для людини, що дуже болісно переживає події на Сході України і часто чує від колег, військових лікарів, про ті звірства сепаратистів, які вони чинять щодо українців, є надзвичайно образливо чути в свою адресу такі слова як «сепаратистка», що були сказані депутатом місцевої ради, авторитетною людиною, народним обранцем, якому вірять виборці, та до слів якого прислухаються і на даний час. Після таких висловлювань відповідача, вона була змушена виправдовуватися перед громадою села, пояснювати, що вона не є сепаратистка, та щодо сепаратистів не має жодного відношення.

Також, вона як жінка, та мати трьох дітей, була принижена такими висловами, як «прошмандовка, курва, проститутка», оскільки, ніколи не давала приводу так говорити про себе.

Відповідач неодноразово при зустрічі з нею умисно голосно викрикав їй у слід «сепаратистка», та робив це цинічно, демонстративно, щоб всі навколо чули. Відповідач намагався принизити її, демонструючи оточуючим своє зверхнє ставлення. Розповсюдження відповідачем неправдивої інформації про те, що вона "сепаратистка та жінка легкої поведінки" призвело до погіршення її стосунків з людьми та депутатами і негативно відбилося на стосунках в сім`ї. Син плакав, не розуміючи, чого його маму називають такими ганебними словами.

Її син займає в районі перші місця на олімпіадах з української мови, піднімає рейтинг сільської школи, є гордістю школи, а його матір називають «сепаратисткою». Дитина знає що його мати запорізька козачка, яка активно займається громадською та волонтерською діяльністю, і йому незрозуміло та образливо, чому в світі така несправедливість. Вона є патріоткою України, не на словах, а на ділі.

Поширена відповідачем негативна та недостовірна інформація принижує її соціальну оцінку громадської та професійної діяльності як людини, порушує право на повагу до честі та ділової репутації. Негативна та недостовірна інформація яка набула широкого розголосу, є вагомою для багатьох громадян, і тим самим суттєво принижує її честь та ділову репутацію серед широкого кола осіб. Її пригнічений стан позначився самопочутті, стосунках в родині, та з дітьми.

Просить суд позовні вимоги задовольнити. Визнати недостовірною та такою, що принижує її гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену відповідачем 15.12.2019 року. Зобов`язати відповідача у строк тридцять календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену відповідачем 15.12.2019 року недостовірну інформацію шляхом оголошення на зборах села Зелів, наступного повідомлення: «Спростовую що ОСОБА_2 ," сепаратистка, прошмандовка, курва, проститутка". Стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000грн. та судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 08.07.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

21.09.2020 року відповідач скерував на адресу суду відзив, у якому вказує, про відсутність у ній будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів, вважає позов безпідставним і надуманим, спрямованим на уникнення кримінальної відповідальності та штучного затягування кримінального провадження №0001159, яке перебуває на розгляді в суді. Об`єктивна причетність до вчинення протиправних дій позивача зумовила подання позовної заяви до суду в порядку цивільного судочинства, оскільки, саме, 15.12.2019 року ОСОБА_2 нанесла йому декілька ударів в область голови. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Просить такі задовольнити, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім цього, представник позивача зазначила що дійсно подія мала місце 15.12.2019року, а в позовній заяві вона допустила помилку вказавши 14.12.2019.

В судових дебатах представник позивача вказала нате, що позовні вимоги про спростування інформації на зборах у селі Зелів просить до уваги не брати, оскільки, масові зібрання на даний час є недоречними і не актуальними, вважає, що інформація викладена у заявлених вимогах позивача повинна бути спростована у вигляді повідомлення. Також просила стягнути з відповідача моральну шкоду та понесені судові витрати.

11.04.2024 в судове засідання представник позивача не з`явилася, скерувала на адресу суду заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги заперечив, покликавшись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Крім цього, пояснив, що він не висловлювався в сторону позивачки образливими словами, не називав її прізвища ім`я та побатькові, та й взагалі ОСОБА_4 на зборах не бачив. Вважає, що даний позов є надуманим, щоб уникнути від відповідальності за вчинення позивачкою ОСОБА_2 кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст.125ККУкраїни.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Мацієвська А.І. позовні вимоги заперечила та пояснила, що 15.12.2019року в приміщенні Народного дому с.Зелів відбулися збори мешканців села, де на порядку денному було поставлено декілька питань, в тому числі, щодо надання земельних ділянок у власність депутатам, зокрема і відповідачу. Де була в цей час позивач відповідач не бачив. Відповідач ОСОБА_3 на той час був депутатом сільської ради с.Зелів, та виступав із промовою на цих зборах. Під час виступу до нього раптово підбігла ОСОБА_2 яка нічого не пояснюючи нанесла йому декілька ударів по обличчі, відповідачу стало погано, і він викликав поліцію.В цей же день було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР. На даний час на розгляді в судді Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України, де ОСОБА_2 є в статусі обвинуваченої, а ОСОБА_3 в статусі потерпілої особи. ОСОБА_2 , звернулася до суду через шість місяців, а саме, тоді коли було відносно неї кримінальне провадження скеровано до суду.

Також, слід звернути увагу на те, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що відповідача ОСОБА_3 знає давно спочатку у них були дружні стосунки, пізніше стосунки між ними дуже погіршилися, оскільки, ОСОБА_3 разом з іншими депутатами підняли коефіцієнт для надання дозволу на встановлення магазину в с.Зелів. ОСОБА_7 був у загальному приміщенні залу спереду, а ОСОБА_2 позаду нього сиділа через два ряди, а він стояв збоку позаду ОСОБА_2 .. Свідок бачив як ОСОБА_3 розвернувся в сторону ОСОБА_2 і сказав "ти" тикаючи пальцем. ОСОБА_3 , ані прізвища, ні ім`я позивачки не називав він просто в ту сторону залу де сиділа ОСОБА_2 разом з іншими мешканцями села ОСОБА_8 показав пальцем та сказав "ти" тикаючи пальцем в сторону залу де сиділа позивач з іншими мешканцями. Також, зазначила що оскільки, у свідка неприязні з відповідачем відносини, то він може відповідача оговорювати. Вважає заявлений позов безпідставним, та таким що не підтверджений належними та допустимими доказами, та поданий з метою уникнення позивачкою відповідальності за вчинення кримінального правопорушення відносно відповідача. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідка ОСОБА_6 який в судовому засіданні надав показання проте, що відповідача ОСОБА_3 знає давно спочатку у них були дружні стосунки, пізніше стосунки між ними значно погіршилися, оскільки, ОСОБА_3 разом з іншими депутатами підняли коефіцієнт для надання дозволу на встановлення магазину в с.Зелів. Так, 15 грудня 2019року в Народному домі с.Зелів відбулися збори. На зборах обговорювалося питання щодо надання земельних ділянок сім`ям депутата ОСОБА_3 , ОСОБА_9 і Горбачова, в подальшому цим депутатам була висловлена недовіра. ОСОБА_3 на зборах поводився дуже агресивно, особливо до тих мешканців села які задавали йому питання пов`язані з утримання земельних ділянок ним та його родичами. Із зборів він не відлучався штовханини позивачки з відповідачем не бачив. ОСОБА_3 був у загальному приміщенні залу спереду, а ОСОБА_2 позаду нього, через два ряди, він був позаду ОСОБА_2 та бачив як ОСОБА_3 розвернувся в сторону ОСОБА_2 і сказав "ти" тикаючи пальцем в ту сторону де вона знаходилася з іншими мешканцями села. Він ображав ОСОБА_2 непристойними словами, казав "сепаратистка їдь на Схід". Однак, ОСОБА_3 на зборах ні прізвища, ні ім`я позивачки не називав він просто в ту сторону залу де сиділа ОСОБА_2 разом з іншими мешканцями села Зелів показав пальцем та сказав "ти" тикаючи пальцем та викрикаючи образливі слова. Коли він виходив з приміщення Народного дому то бачив що стоїть поліцейський автомобіль, але його це не цікавило. Дослідивши докази, повно і всебічно встановивши дійсні обставини справи, суд прийшов до наступного.

У відповідності до частини п`ятої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Відповідно дост. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. При цьому, відповідно дост. 8 Конституції України, норми останньої є нормами прямої дії.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог

і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Положеннями ст. 200 Цивільного кодексуУкраїни та ст.1 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом.

Згідно з вимогами ч. 1ст. 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Джерелами інформації є передбачені або встановлені законом носії інформації: документи та інші носії інформації, які являють собою матеріальні об`єкти, що зберігають інформацію, а також повідомлення засобів масової інформації, публічні виступи.

Статтею 201 ЦК України встановлено, що особистими немайновими благами, якіохороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація, які охороняються цивільним законодавством.

Частинами 1,4,7 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права.

Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Пунктом 18 Постанови зазначено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 у 2014 році її разом із сім`єю переселилась з м.Сімферополя, та з 2014 року проживає у с.Зелів Яворівського району Львівської області, працює лікарем та бере активну участь у громадському житті. Вказані обставини сторонами не оспроюються.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідачем була поширена інформація, яка принижує позивачку. Зокрема, така була поширена серед численної кількості мешканців села Зелів на зборах села публічно.

Однак, при розгляді справи ці висловлювання не знайшли свого підтвердження як і сам факт поширення відповідачем інформації, так як такі не підтверджені жодними допустими доказами. Наданий представником позивача відеозапис не стосується подій які мали місце 15.12.2019, а інші докази які б підтверджували викладене в позовній заяві відсутні. Також, слід звернути увагу що допитаний в судовому засіданні свідок підтвердив що відповідачем під час зборів в народному домі 15.12. 2019 не було озвучено ім`я та по батькові позивача.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності. Вказаний принцип закріплений у ст.81ЦПК України та полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як напідставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаютьсясторонами таіншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Проте, всупереч обов`язку доказування, встановленого ст.81 ЦПК України, позивачкою не надано жодних доказів поширення відповідачем інформації, зазначеною нею у позові, таким чином, позивачкою не доведено факту поширення відповідачем інформації щодо нього.

Враховуючи те, що позивачем не доведено факту поширення інформації, суд не здійснює її оцінку на предмет достовірності, оскільки обставини щодо її достовірності підлягають з`ясуванню після встановлення факту її поширення.

З огляду на те, що лише сукупність таких обставин як - поширення інформації щодо позивача, недостовірність такої інформації та порушення таким поширенням особистих немайнових прав позивача, дає правові підстави для задоволення позову, зважаючи на не доведення позивачем факту поширення інформації, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову про визнання інформації недостовірною та її спростування відсутні, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у т.ч. і у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 1167 Цивільного кодексуУкраїни передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень даної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Згідно роз`яснень, що містить п.5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.Враховуючи вищенаведене, відсутні правові підтави для задоволення позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10,141, 258, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною, зобов`язання її спростувати та відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Рішення виготовлене в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Позивач: ОСОБА_2

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: Швед Н.П.