РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/181/24

Провадження №2/568/116/24

23 квітня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувш в загальному позовному провадженні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області

про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування, а саме: право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 . Його батько ОСОБА_3 , як спадкоємець померлої, отримав свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки. Проте, свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не отримав, через відсутність державної реєстрації нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 . Спадщину після смерті батька своєчасно прийняв позивач, шляхом звернення до приватного нотаріуса із заявою на прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу та видано Свідоцтво про право на спадщину. Проте, нотаріально оформити свої спадкові права на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

Відтак позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказаний будинок, тому змушений звернутись до суду за захистом свого права.

Ухвалою від 08.02.2024 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 19.03.2024 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні від 02.04.2024 р. оголошено перерву до 23.04.2024 р.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

В судове засідання представник відповідача Крупецької сільської ради не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає.

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , його матір`ю записана ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , його батьком записаний ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19.11.1980 р. (а.с. 18)

03.03.1997 р. ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла все своє майно сину ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрацій актів про смерть Боратинської сільської ради Радивилівського району зроблено запис №3 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 01.02.2016 р. (а.с. 21).

За заявою спадкоємця ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області Драновським Ю.М. заведено спадкову справу № 59079181 та видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки на території Боратинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , про що Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зроблено запис №856 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 16.04.2022 р. (а.с. 20).

За заявою спадкоємця ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу заведена спадкова справа №69250584 та видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки на території Боратинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області.

27.11.2023 р. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Мурину Володимиру Михайловичу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки спадкоємнем не надано оригінали документів, що підтверджують право власності на житловий будинок.

Відповідно до довідки приватного нотаріуса № 77/02-14 від 5.09.2023 р. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З довідки Крупецької сільської ради №05-02/29 від 16.04.2024 р. вбачається, що станом на 31.01.2016 р. в АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Станом на сьогоднішній день в будинку зареєстрованих осіб не має.

З довідки Крупецької сільської ради № 66 від 15.03.2023 р. та виписки з погосподарської книги № 67 від 15.03.2023 р. вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі № 3 за 2016-2023 р., за адресою: АДРЕСА_1 значиться будинковолодіння, яке належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 12, 13).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не проводилась (а.с. 43).

Згідно висновку про технічний стан (виписки із інвентаризаційних матеріалів) вбачається, що житловий будинок згідно погосподарської книги № 3 об`єкта ПГО 02-0065, за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , збудований в 1958 році. Самовільні будівлі та споруди - відсутні, самовільно переобладнані приміщення- відсутні (а.с. 11).

Відповдно довідки КП "Радивилівське БТІ" реєстрація права власності на домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 , на підставі запису погосподарської книги Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області в КП "Радивилівське БТІ" до 01.01.2013 р. не проводилась (а.с. 10).

Звертаючись в суд з цим позовом, позивач вказує, що через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, яке не зареєстровано у Державному реєстрі нерухомості, він позбавлений можливості отримати правоустановлюючи документи на спадковий будинок.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок або споруду та з`ясовувати питання коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до абзацу третього частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з наступними змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав не залежно від державної реєстрації будинковолодіння.

Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13; постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц (провадження № 61-31049св18); постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі №640/21456/18 (провадження №61-18157/19).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались, як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, технічним паспортом на будівлю, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок, сплатою податків, реєстрацією тощо.

Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації.

З технічного паспорта на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що будинок побудовано в 1958 р. Самовільно зведені будівлі та споруди - відсутні, самовільні переобладнані приміщення - відсутні.

Реєстрація будинку проведена у погосподарській книзі Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області, що підтверджено випискою № 67 від 15.03.2023 р.

Таким чином, здійснення запису у погосподарській книзі Крупецької сільської ради щодо будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 та наявний технічний паспорт на цей будинок, виконаний уповноваженим на це органом, визнавались владою як акти, що підтверджують право приватної власності.

Отже, будинок за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій ОСОБА_2 , увійшов до складу спадщини.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2020 року у справі № 456/2628/17 (провадження № 61-5524св19) зроблено висновок, що «аналіз статті 1268 та книги 6 ЦК України свідчить, що спадковому праву характерний принцип універсальності спадкового правонаступництва, який проявляється у тому, що на стадії прийняття спадщини вона розглядається як єдине ціле, незалежно від підстави спадкування. Тобто особа реалізує свої права як спадкоємця, приймаючи спадщину, незалежно від підстави спадкування (за законом чи за заповітом). За своєю сутністю прийняття спадщини - це односторонній правочин, який спрямований на набуття спадкового майна (спадщини)».

Враховуючи вимоги п. 3.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким передбачено, що спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись.

Враховуючи те, що померлій ОСОБА_2 за життя на праві власності належав житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується належними правовстановлючими документами, тому є підстави для визнання права власності на житловий будинок за спадкоємцями.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 спадщину прийняв її син (батько позивача) ОСОБА_3 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи заведеної приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняв позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину за законом. Проте, оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку на житловий будинок, що увійшов до складу спадкової маси, позивач позбавлений можливості, через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141-142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 а саме: на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Крупецька сільська рада Дубенського району Рівненської області (35541, Рівненська область, Дубенський район, с. Крупець, вул.Довга, 68, );

Повний текст виготовлено 25.04.2024 р.

Суддя А.О. Сільман