Дата документу 23.04.2024 Справа № 334/1325/16
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 334/1325/16 Головуючий у 1-й інстанції: Гнатюк О.М.
провадження № 22-ц/807/1031/24 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Гончар М.С.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа- Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» про заміну стягувача його правонаступником,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мухіної Людмили Сергіївни на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ТОВ «Дебт форс» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача АТ «Альфа-Банк» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа у справі № 334/1325/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 500934081.

Зазначало, що рішенням Ленінський районний суд м. Запоріжжя від 01листопада 2016 року по справі №334/1325/16-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованості за кредитним договором № 500934081.

Ухвалою цього ж суду від 07 жовтня 2021 року замінено стягувача у виконавчому провадженні на ТОВ «Вердикт Капітал». Проте, постановою Запорізького апеляційного суду від 30 серпня 2023 року вказану ухвалу скасовано.

Скасування ухвали про заміну стягувача не припиняє зобов`язання боржника ОСОБА_1 перед стягувачем ПАТ «Альфа банк» і не позбавляє його правонаступника права повторно звернутися до суду з відповідною заявою.

14.11.2016 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу № 4-АБ/КІ , відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500934081.

26.12.2018 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» було укладено Договір №2019-1КІ/ВЕСТА про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500934081.

16.01.2019 між ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №16-01/19/1 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500934081.

02.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено Договір № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 500934081.

11.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір № 11-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 500934081.

З огляду на вказане, ТОВ «Дебт Форс» просило заявлені вимоги задовольнити.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2024 року заяву задоволено, замінено стягувача по справі.

Замінено стягувача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у виконанні рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором по справі №334/1325/16-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500934081 від 09.04.2014.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як у виконавчому провадженні, так і поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку із набуттям ТОВ «Дебт Форс» за договором від 11.05.2023 про відступлення права вимоги № 11-05/23, останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором № 500934081 від 09.04.2014.

На переконання суду першої інстанції, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки ТОВ «Дебт Форс» набуло усіх прав первісного кредитора у зобов`язанні - АТ «Альфа-Банк», зокрема щодо зобов`язань за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 , звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мухіної Л.С. просила скасувати ухвалу та постановити нову про відмову у задоволені заяви про заміну стягувача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що на момент розгляду вказаної заяви не існувало жодних відкрити проваджень про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання скінчився. Відтак і заява про заміну сторони виконавчого провадження не мала бути задоволена.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи представники ТОВ «Дебт Форс», ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», ТОВ «Вердикт капітал», ТОВ «Кампсіс Фінанс» не з`явилися, повістки про виклик до суду направлялися і доставлені до електронних кабінетів, що підтверджується відповідними довідками. Причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи суду не заявляли.

Суд визнав за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників стягувача.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи адвоката Мухіноїь Л.С., яка підтримала апеляційну скаргу і просила про її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016 у цивільній справі за №334/1325/16-ц задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500934081 від 09.04.2014, стягнуто з відповідача на користь пощивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 58 577,94 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн. Банку на виконання цього рішення були видані виконавчі листи.

14.11.2016 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, за Договором кредиту № 500934081.

26.12.2018 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Веста», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договорам кредиту, в тому числі, за Договором кредиту № 500934081.

16.01.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Веста» відступило ТОВ «Вердикт капітал», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту № 500934081.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2021 заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» щодо виконання рішення у справі № 334/1325/16-ц за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 58 577,94 гривень та судового збору у розмірі 1378 гривень.

Проте, постановою Запорізького апеляційного суду від 30.08.2023 вищевказану ухвалу скасовано, у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача у справі № 334/1325/16-ц на нього як правонаступника ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено. Колегія апеляційного суду визнала обґрунтованими доводи апеляційної скарги в тій частині, що ТОВ «Вердикт Капітал» не може витребувати від ПАТ «Альфа Банк» право вимоги за кредитним договором № 500934081, оскільки останнім, кому це право належало, було ТОВ «ФК «ВЕСТА», яке і повинно було бути учасником цієї справи.

02.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено Договір № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 500934081.

11.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір № 11-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 500934081.

Задовольняючи вимоги заяви ТОВ «Дебт Форс», суд першої інстанції виходив із її обґрунтованості.

Втім колегія суддів вважає, що вказані висновки суду є помилковими з огляду на таке.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, виснувала про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 ГПК України, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 цього Кодексу. У такому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено в частині п`ятій статті 334 ГПК України.

Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21).

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного в постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 727/9430/13-ц щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду в постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 74-75) та від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20, пункт 6.18).

У справі, яка переглядається, ТОВ «Дебт Форс» просило суд замінити стягувача з АТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «Дебт-Форс»" у виконавчому провадженні, відкритому приватним виконавцем Проценком А.Ю., з примусового виконання виконавчого листа у справі №334/1325/16-ц.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Натомість, замість розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд розглянув заяву про заміну стягувача у виконанні рішення суду.

Таких вимог заявлено не було.

Крім того, положення ст. 442 ЦПК України передбачає або заміну стягувача у виконавчому провадженні, або заміну стягувача у виконавчому листі.

Заміну стягувача у виконанні рішення суду ні положенням ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ні ст.442 ЦПК України не передбачають.

Тобто, суд фактично розглянув вимогу, яка не заявлялася, а заява, яка заявлена, не розглянута.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний зазначає, що і на час розгляду заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні, і на час перегляду справи судом апеляційної інстанції відкритого виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не було.

Із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі кредитор і його правонаступник до суду не зверталися.

Під час вирішення заяви ТОВ «Дебт Форс» суд першої інстанції не звернув уваги на викладені вище норми права та не перевірив доводи заяви, не дав належної оцінки наданим доказам, що призвело до ухвалення помилкового судового рішення, яке у відповідності до норм статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволені заяви ТОВ «Дебт Форс».

Відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Зважаючи на те, що відсутнє відкрите виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на користь АТ «Альфа-Банк» підстав для задоволення заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні не має.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2024 року у цій справі скасувати.

У задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови

Повний текст постанови складено 24 квітня 2024 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю. Бєлка

М.С. Гончар