ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 405/2011/23

провадження № 22-ц/4809/390/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дьомич Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2023 року (суддя Драний В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

Просила стягнути з відповідача на свою користь 38768,69 грн матеріальної шкоди, 10000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 1073,60 грн сплаченого судового збору та 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником т/з Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі договору добровільного страхування майна від 26.08.2022 був застрахований страховиком ПрАТ «ARX». 12.11.2022 за участю даного автомобіля та автомобіля під керуванням відповідача сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача зазнав пошкоджень. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.02.2023 відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Загальна вартість деталей та робіт по ремонту автомобіля позивача становила 51222,00 грн., з яких 12823,00 грн. сплатив страховик ПрАТ «ARX», а 38768,69 (разом з комісією банку 369,99 грн.) сплатив за дорученням позивача її син ОСОБА_3 . Окрім того, позивачу внаслідок пошкодження її транспортного засобу була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях. Так, позивач з 13.11.2022 року по 19.01.2023 року не могла користуватися належним їй автомобілем, у неї суттєво змінився звичний життєвий ритм. Так само невизнання відповідачем своєї вини під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та небажання відповідача відшкодовувати завдану шкоду також завдало позивачу моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 64,42 грн судового збору та 3000 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині, якою в позові було відмовлено, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, якою просила скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права в оскаржуваній частині і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю. Посилалась на те, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди на її користь через повну сплату матеріальних збитків, які вона понесла, іншими особами, зокрема страховиком ПрАТ «ARX» в сумі 12823,00 грн, і ОСОБА_3 в сумі 38399 грн, є помилковими і безпідставними. Вказала, що ОСОБА_3 сплачував її кошти за її дорученням і від її імені.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна не скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.11.2022 року о 23:30 год. ОСОБА_2 керуючи т/з Toyota Camry державний номерний знак НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 , при повороті ліворуч не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на т/з Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку, чим ОСОБА_2 порушив п. 10.4, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП. При цьому автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження.

Зазначені обставини встановлені постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.02.2023 року в справі № 405/6396/22, згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 11-12).

Згідно акту огляду транспортного засобу від 14.11.2022 року т/з Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_1 , мав пошкодження лівого колісного диска ззаду, подряпини ЛФП на задньому бампері зліва, подряпину нижньої накладки заднього бампера (структурна частина) та пошкодження накладки арки заднього лівого колеса (а.с. 22).

Як вбачається з рахунку ТОВ «Порт-Олві» № KZ00000618/KS00000590 від 15.11.2022 року вартість деталей та робіт з ремонту т/з Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_1 , становить 51222,00 грн. (а.с. 23).

13.12.2022 року страховик ПрАТ «ARX» сплатив ТОВ «Порт-Олві» в якості страхового відшкодування ОСОБА_1 12823,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 935875 (а.с. 27).

Як вбачається з дублікатів банківських квитанцій № 9292-5478-7445-4452 від 04.01.2023 року та № 9294-0543-7522-8359 від 19.01.2023 року ОСОБА_3 сплатив ТОВ «Порт-Олві» 25000 грн. та 13399 грн., призначення платежу: згідно рахунка № НОМЕР_3 від 15.11.2022 на суму 58548 грн. в т.ч. ПДВ 9758 грн. ( ОСОБА_1 ), платник/ініціатор ОСОБА_3 (а.с. 28).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 про те, що саме вона особисто сплатила 38399 грн не підтверджено допустимими та достатніми доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 є рідним сином позивачки та вносив кошти саме її, а не свої власні та за її дорученням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суд з огляду на таке.

Згідно із нормами статті 8 Конституції України, які є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 1166 ЦК України особа має право на повне відшкодування шкоди, завданої майну. Таке відшкодування покладається на особу, яка завдала шкоду.

Встановиши, що кошти за ремонт автомобіля в сумі 25000 грн. та 13399 грн. сплатив ОСОБА_3 , а не позивачка, суд констатував, що право на даний позов ОСОБА_1 не належить, тобто вона є неналежним позивачем, тому в позові їй слід відмовити.

До такого висновку суд першої інстанції дійшов оцінивши надані ОСОБА_1 докази сплати за ремонт автомобіля, а саме дублікати банківських квитанцій № 9292-5478-7445-4452 від 04.01.2023 та № 9294-0543-7522-8359 від 19.01.2023 року, де платником зазначений ОСОБА_3 (а.с. 28).

Колегія суддів апеляційного суду, в межах аргументів апеляційної скарги, проаналізувавши вказані докази, встановила, що 04.01.2023 та 19.01.2023 здійснено платежі на суми, відповідно, 25000 грн. та 13399 грн. на користь ТОВ Порт-Олві. При цьому в графі «призначення платежу» вказано «15.11.2022 на суму 58548грн. в т.ч. ПДВ 9758 грн. ( ОСОБА_1 )» (а.с.28).

Той факт, що технічно оплату здійснив ОСОБА_3 не скасовує того факту, що кошти були спрямовані на оплату зазначеного вище наряду-замовлення в інтересах ОСОБА_1 .

Однак в справах даної категорії має значення кому юридично належали кошти, які були сплачені за ремонт належного ОСОБА_1 автомобіля.

Як свідчить запис в дублікатах банківських квитанцій № 9292-5478-7445-4452 від 04.01.2023 та № 9294-0543-7522-8359 від 19.01.2023 року в графі «призначення платежу» ( ОСОБА_1 ) платежі на рахунок ТОВ Порт-Олві здійснені в інтересах ОСОБА_1 .

Проте, доказів, що ОСОБА_3 сплачував не особисті кошти, а кошти ОСОБА_1 позивачкою не надано. Відсутні також докази, що підтверджували б наявність доручення від ОСОБА_1 на здійснення оплати саме ОСОБА_3 .

В даному випадку немає значення - чи є ОСОБА_3 сином позивачки чи ні, оскільки технічну функцію здійснення платежу могла здійснити будь-яка особа, яка діяла за дорученням позивачки і в її інтересах.

За таких обставин, за правилами ст.1191 ЦК Україниправо зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування має саме та особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою. Тобто, право вимоги про відшкодування шкоди має ОСОБА_3 .

З огляду на вказане, суд першої інстанції відмовив у стягненні з відповідача на користь позивачки 38768,69 грн матеріальної шкоди обґрунтовано.

Колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для зміни розміру морального відшкодування, визначеного судом в 3000 грн, як такий, що відповідає ступеню моральних страждань позивачки.

Крім того, не підлягає повністю задоволенню вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн, оскільки за правилами ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 19 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань Л.М. Дьомич