Справа № 125/2366/23
Провадження № 22-ц/801/872/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Салдан Ю. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 рокуСправа № 125/2366/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Оніщука В. В.,

з участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач військова частина НОМЕР_1 ,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Салдан Ю. О., у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року військова частина № НОМЕР_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків. Зазначала, що ОСОБА_1 працює на посаді завідувача сховища відділу зберігання (розхідного медичного майна) військової частини НОМЕР_1 . З нею був укладений договір про повну матеріальну індивідуальну відповідальність від 30.11.17 №4. 28.02.2019 в сховищі № 47/2 відділу зберігання розхідного медичного майна відповідачем було виявлено нестачу матеріальних цінностей, а саме 1708 штук капканів дугових з яких: 1500 - майно Головного управління майна та ресурсів, 208 - майно поточного постачання. За вказаним фактом було призначено службове розслідування, за результатами якого складено акт та надано довідку - розрахунок вартості нестачі, в якій було визначено вартість нестачі у сумі 1921,20 грн. У період з 13.12.2022 по 23.12.2022, з 11.01.2023 по 03.03.2023, 01.04.2023 представниками територіального управління внутрішнього аудиту м. Вінниця Міністерства оборони України у військовій частині НОМЕР_1 було проведено аудит використання коштів і майна. Аудитом встановлено, що суму нестачі капканів дугових визначено з порушенням ст. 135-3 КЗпП України, розмір шкоди мав визначатися за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Після цього наказом командира військової частини НОМЕР_2 проведено дооцінку капканів дугових у кількості 1708 штук, та встановлено суму нестачі у розмірі 135170,95 грн. без врахування попередньо нарахованої суми нестачі у розмірі 1921,20 грн, суму донарахованої нестачі у розмірі 133249,75 грн. занесено до книги нестач військової частини, яка рішенням заступника Міністра оборони України затверджена як остаточна, що підлягає відшкодуванню.Посилаючись на те, що нестача виникла внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, яка не організувала належного зберігання майна, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму збитків, заподіяних державі, у розмірі 133249,75 грн.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 просить зазначене рішення суду скасувати через неправильну оцінку судом доказів і невірно встановлені обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказала, що суд не надав належної оцінки тому факту, що сума донарахованої нестачі медичного майна встановлена за результатами планового аудиту, тому вказана нестача підлягає відшкодуванню відповідальним працівником, з яким укладеного договір про повну матеріальну відповідальність. Також зазначає, що суд дійшов неправильного висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки його слід обраховувати не з часу виявлення нестачі, а з моменту проведення аудиту і донарахування розміру збитків.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, ухвалу суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 04.01.2016 прийнята на роботу до військової частини НОМЕР_1 на посаду завідувача сховища.

01.08.2017 ОСОБА_1 переведено на постійну роботу на посаду завідувача сховища відділу зберігання (розхідного медичного майна) за її згодою.

За договором про повну матеріальну відповідальність №4 від 30.11.2017, укладеним між командиром військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , завідувач сховищем остання взяла на себе повну матеріальну відповідальність за збереження медичного майна в сховищах.

Пунктом 3 договору про повну матеріальну відповідальність №4 від 30.11.2017 передбачено, що у випадку незабезпечення з вини робітника збереженості ввірених йому матеріальних цінностей визначення розміру збитків, заподіяних підприємству, заклад організації, та їх відшкодування проводиться відповідно до діючого законодавства.

Пунктом 4 вказаного договору про повну матеріальну відповідальність передбачено, що робітник не несе матеріальну відповідальність, якщо збитки завдані не за його вини.

Відповідно до посадової інструкції завідувача сховищем відділу зберігання (розхідного медичного майна) №27, затвердженої наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2019 №50, завідуючий сховищем зобов`язаний, серед іншого: періодично проводити вибіркову перевірку майна, порівнюючи фактичну наявність майна з обліковими даними таким чином, щоб протягом року було перевірено все майно, що знаходиться на зберіганні у відділі, робити про це відмітку у картках обліку відділу; особисто закривати та відкривати сховища, після попередньої перевірки їх начальником відділу та протипожежним наглядом і здавати їх під охорону, відключення рубильників та їх пломбування проводити в ході перевірки сховищ пожежним наглядом.

У пояснювальній записці ОСОБА_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2019, сховище 47/2 вона відкрила 28.02.2019 і виявила в ньому відсутність дугових капканів, після чого повідомила начальника відділу. Під час огляду всіх ящиків з капканами, в яких знаходились 1846 капканів, вони були пустими.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №54 від 28.02.2019, доручено заступнику командира ОСОБА_2 провести службове розслідування за фактом виявлення нестачі майна у відділі зберігання (розхідного медичного майна) в термін до 28.03.2019.

Поясненнями чергового частини ОСОБА_3 , начальників змін ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , сторожів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 підтверджується, що в період з 24.02.2019 по 28.02.2019, під час несення служби на зміні, та під час заступання і здачі зміни, будь-яких порушень виявлено не було, усі печатки та пломби на складах були без пошкоджень.

Відповідно до особливих обов`язків сторожів посту № НОМЕР_3 , 2, затверджених командиром військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2018, до обов`язків сторожів під час несення служби на посту, серед іншого, входить не дозволяти розкривати об`єкти, які знаходяться під охороною після 17:00 до 08:00 без дозволу начальника групи КСО.

Відповідно до акту №217 службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна в сховищі №47/2 у відділі зберігання розхідного медичного майна, який затверджено 24.04.2019 командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_21 , завідуюча сховищем ВЗ (РММ) працівник ЗСУ ОСОБА_22 , начальник ВЗ (РММ) майор медичної служби ОСОБА_23 , чергові зміни сторожової охорони не виконували належним чином свої посадові обов`язки, що призвело до втрати майна. На підставі чого запропоновано за неналежне виконання посадових обов`язків та безконтрольність покарати владою командира завідуючу сховищем ВЗ (РММ) ОСОБА_22 , начальника ВЗ (РММ) майора медичної служби ОСОБА_24 , начальника команди сторожової охорони ОСОБА_25 , начальників чергових змін: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та сторожів: ОСОБА_16 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_17 , ОСОБА_28 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_29 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 .

Згідно з довідкою-рахунком вартості нестач, виявлених під час проведення службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна в сховищі №47/2 у відділі зберігання розхідного медичного майна станом на 24.04.2019, що підписаний начальником фінансово-економічного відділу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_32 , тво начальника ОВВ майора м/с ОСОБА_33 , загальна вартість нестачі капканів складає 1921,20 гривень.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №110 від 06.05.2019, за неналежне виконання посадових обов`язків та безконтрольність оголошено догану начальнику відділу зберігання (розхідного медичного майна) ОСОБА_34 , завідувачу сховища ОСОБА_22 , начальнику команди сторожової охорони ОСОБА_35 , начальникам чергових змін: ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , сторожам: ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 . Наказано начальнику фінансово-економічної служби утримати встановленим порядком суму збитків, заподіяних державі, в розмірі 1921,20 грн з матеріальної особи завідувача сховища Л. Латковської та сторожів команди сторожової охорони, які були задіяні на 1 посту у період з 28.11.2018 по 28.02.2019: ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_46 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , І. Грабов`яка, ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_57 в добровільному порядку.

Згідно з актом списання №290, затвердженого 31.07.2019 тво командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_73 , на підставі акта розслідування №217 від 24.04.2019 було здійснено списання капканів дугових в кількості 1500 штук за загальною вартістю 1185 грн.

Суму збитків у розмірі 1921,20 гривень стягнуто з осіб, вказаних в наказі командира ВЧ НОМЕР_1 №110 від 06.05.2019, серед яких є відповідач ОСОБА_1 , а саме: з 8 осіб по 101,11 грн, та з 11 осіб по 101,12 грн, що підтверджується даними книги грошових стягнень і нарахувань №58 військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2016.

Відповідно до аудиторського звіту №234/3/6аз від 07.04.2023, складеного групою ІНФОРМАЦІЯ_1 за результатами використання коштів і майна у військовій частині НОМЕР_1 , виявлено фінансові порушення, зокрема, 133,25 тис. грн нестача медичного майна, рекомендовано прийняти рішення шляхом проведення заходів контролю та управління (службове розслідування, перевірка, визначення винних осіб або відсутність останніх, звернення до органу управління та правоохоронних органів, подання цивільних позовів, тощо) та відшкодувати зазначену нестачу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №66 від 23.02.2023 призначено комісію для визначення справедливої вартості нестачі матеріальних цінностей (капкани дугові у кількості 1500 шт. - майно Головного управління майна та ресурсів, та капкани дугові у кількості 208 шт. - майно поточного постачання). Наказано акт визначення справедливої вартості нестачі матеріальних цінностей надати на затвердження в термін до 9:00 24.02.2023.

Згідно з актом оцінки збитків, які завдано військовій частині НОМЕР_1 за фактом виявлення нестачі майна в сховищі №47/2 у відділі зберігання розхідного медичного майна станом на 24.04.2019, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2023, загальна вартість нестачі капканів дугових становить 135170,95 гривень.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №281 від 19.09.2023, в книгу обліку нестач військової частини НОМЕР_1 внесено суму 133249,75 грн.

Згідно з повідомленням військової частини НОМЕР_1 №1701 від 17.11.2023, запропоновано ОСОБА_1 для забезпечення відшкодування виявлених фінансових порушень добровільно сплатити 133249,75 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив того, що роботодавець з власної ініціативи без згоди працівника всупереч встановленому законом порядку притягнення працівника до матеріальної відповідальності повторно переглянув питання щодо притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності, і переглянув прийняте ним рішення про визначення розміру заподіяної шкоди, що істотно погіршило становище працівника. Однак відповідальність за рахункову помилку уповноважених осіб роботодавця на момент вирішення питання про притягнення працівника до матеріальної відповідальності не може бути перекладена на працівника..

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Згідно зі статтею 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Статтею 135-1 КЗпП України передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

За умовами статті 135-3 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Згідно з частиною 2 статті 135-3 Кодексу законів про працю України у разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Законодавством може бути встановлено окремий порядок визначення розміру шкоди, що підлягає покриттю, в тому числі у кратному обчисленні, заподіяної підприємству, установі, організації розкраданням, умисним зіпсуттям, недостачею або втратою окремих видів майна та інших цінностей, а також у тих випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір (частина 4 статті 135-3 Кодексу законів про працю України).

Розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності (частина 5 статті 135-3 Кодексу законів про працю України).

Згідно з частиною 1- 2 статті 136 Кодексу законів про працю України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням роботодавця, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження роботодавця, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством (частина )

У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання роботодавцем позову до місцевого загального суду (частина 3 статті 136 Кодексу законів про працю України).

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами службового розслідування було встановлено, що завідуюча сховищем Л. Латковська, начальник відділу зберігання С. Любимова, чергові зміни сторожової охорони не виконували належним чином своїх посадових обов`язків, що призвело до втрати майна. Наведене вказано в акті службового розслідування №217 від 24.04.2019, на підставі якого прийнятий наказ командира військової частини № НОМЕР_4 від 06.05.2019 про оголошення догани усім вказаним в акті особами, у тому числі відповідачу ОСОБА_1 і вісімнадцятьом сторожам.

Цим же наказом командира військової частини № НОМЕР_4 від 06.05.2019 було надано вказівку начальнику фінансово-економічного відділення нестачу медичного майна в розмірі 1921, 20 гривень занести до книги обліку втрат та нестач майна військової частини НОМЕР_1 . Тобто, на момент видання наказу роботодавцем було визначено розмір завданої шкоди.

Вказану суму шкоди було утримано з вищевказаних працівників в рівних частках, в тому числі і ОСОБА_1 , тобто, відбувся факт притягнення їх до матеріальної відповідальності.

Отже, відшкодування ОСОБА_1 шкоди, тобто, понесення матеріальної відповідальності у зв`язку із виявленим роботодавцем фактом нестачі капканів у 2019 році, вказують на те, що відповідач уже була притягнута до матеріальної відповідальності цей же випадок виявлення нестачі, шкода від якої на той момент була визначена роботодавцем.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

За вказаних обставин, відсутні правові підстави для повторного притягнення відповідачки до матеріальної відповідальності за одне і те ж порушення (недостачу).

В свою чергу, неправильно визначений з вини роботодавця у 2019 році розмір матеріальної шкоди не може бути підставою для повторного притягнення відповідачки до матеріальної відповідальності за одне і теж порушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову з мотиву їх безпідставності щодо суті.

Доводи апеляційної скарги про неправильний обрахунок судом строку позовної давності, не заслуговують на увагу, оскільки суд відмовив в задоволенні позовних вимог через їх безпідставність, а не у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення, як такого, що ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження і є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, залишити за позивачем.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С.Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

В. В. Оніщук