РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/2074/24

провадження у справі № 2/0285/956/24

24 липня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді.......................................Літвин О. О.,

секретаря судового засідання...................Клечковської М. М.,

за участю:

позивача..................................................... ОСОБА_1 ,

представника позивача (адвоката)...........Василюка А. В.,

представника відповідача......................... ОСОБА_2 ,

третьої особи.............................................. ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до виконавчого комітету, як органу опіки та піклування Ярунської сільської ради Звягельського району Житомирської області,

третя особа: ОСОБА_3

про повернення малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила повернути їй малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона є матір`ю двох синів, яких рішенням суду у неї відібрано без позбавлення батьківських прав, з метою захисту їх прав та у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для їх життя та здоров`я. Сина ОСОБА_5 було влаштовано під опіку його бабусі ОСОБА_6 , а ОСОБА_4 влаштовано під опіку його дядька ОСОБА_3 . Зазначила, що на даний час в неї змінились обставини, які були підставою для відібрання у неї дітей, відбулась переоцінка цінностей, внаслідок чого вона усвідомила цінність свого материнства.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Запевняла, що стала на шлях виправлення, готова виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до сина ОСОБА_4 у повній мірі. Так, вона цікавиться життям дитини, іноді відвідує його в м Києві у свого двоюрідного брата, допомагала матеріально, але доказів на підтвердження цього не має, не вживає алкоголь. Окрім того, має ще одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_5 , який виховується бабусею. Питання про його повернення не ставить, оскільки він не хоче з нею жити. На даний час вже офіційно працевлаштована, проживає разом зі своєю матір`ю в її будинку.

Її адвокат зазначив, що позивач переосмислила свою материнську позицію, вживала усі можливі заходи для повернення дітей, вона не вживає алкогольні напої та позитивно характеризується за місцем проживання.

Представник органу опіки позов не визнала та зазначила, що недоцільно повертати малолітню дитину матері ОСОБА_1 .

Третя особа ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення позову, пояснив, що є дядьком малолітнього ОСОБА_7 , після відібрання якого у його матері, він виявив бажання забрати хлопчика до себе в сім`ю і розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації його було призначено опікуном ОСОБА_4 . За час проживання ОСОБА_4 в його сім`ї хлопчик пройшов лікування, влаштований до дитячого садочка, проходить корекційні заняття з різними спеціалістами для покращення своїх розумових та фізичних здібностей, відвідує заняття з підготовки до школи, внаслідок чого збільшилися загальний об`єм знань, активний і пасивний словниковий запас. І він, і його дружина докладуть максимум зусиль для належного виховання ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить наступного висновку.

Конституцією України (ст.51) визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

ОСОБА_8 зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , є матір`ю дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько якого помер, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько якого записаний згідно ч.1 ст.135 СК України. На обліку в наркологічному відділенні позивачка не перебуває, за медичною допомогою не зверталась (довідка №26 від 03.04.2024 КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня» Звягельської міської ради). З червня 2024 року ОСОБА_1 офіційно працевлаштувалась в регіональну філію «Південно-Західної залізниці» АТ «Українська залізниця».

У березні 2023 року Новоград-Волинським міськрайонним судом (у цивільній справі №285/1365/23) у позивачки було відібрано синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав. Підставами для прийняття такого рішення стало те, що в будинку по АДРЕСА_3 , де проживала ОСОБА_1 з сім`єю, ІНФОРМАЦІЯ_3 сталась пожежа. За результатами тушіння розгоряння було виявлено загиблих дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю яких є позивачка у даній справі. Під час гасіння пожежі в будинку, ОСОБА_8 не повідомила пожежників про те, що всередині приміщення знаходяться діти, які внаслідок цього загинули. На час тушіння пожежі у ОСОБА_1 були наявні ознаки значного алкогольного сп`яніння.

Після відібрання дітей виконавчим комітетом Ярунської сільської ради від 16.06.2023 їм було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та влаштовано під опіку: Назара до бабусі ОСОБА_12 , ОСОБА_4 до дядька ОСОБА_3 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Ярунської сільської ради №225 від 04.03.2024 від часу влаштування підопічного ОСОБА_13 під опіку до свого дядька, якість життя хлопчика значно покращилась. Відповідно до характеристики закладу дошкільної освіти Дарницького району міста Києва Ростислав з 09.05.2023 зарахований до старшої групи, відвідує логопеда, дефектолога.

Станом на 01.01.2023 увага ОСОБА_4 була не стійка, концентрація ослаблена; дитина потребувала стимулюючої та мотивуючої допомоги зі сторони спеціаліста; мотивація до навчальної діяльності була занижена, загальний об`єм знань недостатній; порушена вимова шиплячих та сонарних звуків, фонематичні процеси потребували подальшого розвитку, словник збіднений. За півроку перебування у дитячому садку загальний об`єм знань, активний і пасивний словниковий запас хлопчика збільшився, він має пізнавальний інтерес до навчання, із задоволенням відвідує корекційні заняття. Також дитина відвідує садочок охайна, акуратна, у чистому одязі, культурно-гігієнічні навички в неї сформовані, має уявлення про культуру поведінки з однолітками та дорослими.

Додатково ОСОБА_13 відвідує заняття з підготовки до школи у дитячому центрі розвитку «Бембі» міста Києва. У дитини добре розвинуті увага, пам`ять, мислення. Хлопчик добре засвоює основи знань про навколишній світ, взаємини людей, про зовнішні та внутрішні якості, суттєві зв`язки предметів. Рівень знань дитини високий, знає букви, цифри, вміє читати та рахувати, проявляє зацікавленість в навчанні, чудово комунікує з однолітками, дружелюбний, активний і допитливий, неконфліктний, готовий прийти на допомогу.

01.05.2024 комісією в складі начальника служби у справах дітей Ярунської сільської ради ОСОБА_14 та секретаря Ірини Постайчук було здійснено обстеження матеріально-побітових умов проживання ОСОБА_1 в будинку, що розташований в АДРЕСА_2 . Згідно акту обстеження встановлено, що даний будинок належить матері позивачки, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в будинку прибрано.

У квітні 2023 року та в липні 2024 року за сприяння опікуна ОСОБА_3 з Ростиславом проводились психолого-педагогічні оцінки розвитку його особи.

Згідно довідки директора гімназії №267 м. Києва Ростислав зарахований до 1 класу.

Орган опіки та піклування у своєму висновку від 17.07.2024 вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно обох її неповнолітніх синів Назара і ОСОБА_4 .

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст.8 Закону України Про охорону дитинства).

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У Принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ст.3 Конвенції про права дитини наголошує, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню їх інтересів.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, вони мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (ст.ст.152, 155 СК України).

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Інтереси дитини є надзвичайно важливими, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Останні мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч.1 ст.151 СК України).

За правилом ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно з ч.3 ст.170 СК якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до наведеного правила для вирішення питання про повернення дитини батькам необхідно довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини відпали. Водночас необхідно перевіряти доводи сторін щодо наявності інших підстав, передбачених ст.170 СК України, для відібрання дитини, які можуть свідчити про існування перешкод для повернення дитини її батькам (одному з батьків). У протилежному випадку створюватимуться умови для безпідставної передачі дитини її батькам та наступного вирішення питання про повторне її відібрання, що порушуватиме справедливу рівновагу між інтересами батьків та дітей.

Суд виходить з того, що дитина не може бути повернута одному з батьків, коли існує загроза їй або умови проживання з цим з батьків є небезпечними для її життя, здоров`я і морального виховання або якщо не відпали причини, які стали передумовою такого відібрання.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила повернути їй дитину, мотивуючи тим, що переосмислила своє життя, зробила висновки, змінила спосіб життя, який привів до відібрання у неї дітей та запевняла в тому, що буде докладати максимум зусиль для того, щоб син мав належне виховання, був матеріально забезпечений, а його права захищені. Проте, доказів на підтвердження вказаних обставин надано не було. Підстави, за яких суд ухвалив рішення про відібрання дітей від позивачки відповідно до рішення у справі №285/1365/23, на час розгляду даної справи не відпали.

Твердження позивачки та її представника щодо того, що її майновий стан покращився, вона усвідомила цінність материнства та змінила свою поведінку, бажає та готова виконувати свої материнські обов`язки належним чином відносно сина ОСОБА_4 не приймаються судом, оскільки позивач є матір`ю двох дітей і таке виокремлення лише однієї дитини ставить під сумнів щирість її намірів.

Виконавчий комітет Ярунської сільської ради Звягельського району своїм рішенням №28 від 26.02.2024 вважав за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 та одночасно повернути їй сина ОСОБА_4 . При цьому мотиви прийняття такого висновку та на чому він базувався не зрозумілі. На думку суду, справжнє ставлення позивачки до усіх своїх дітей ніким по суті не перевірялось і це питання детально не з`ясовувалось. Такі суперечливі висновки виконавчого комітету ставлять під сумнів і сам висновок, і доцільність повернення ОСОБА_4 в сім`ю матері.

Згідно характеристики, виданої Ярунською сільською радою від 29.02.2023, ОСОБА_1 проживає в будинку АДРЕСА_2 , який згідно з матеріалами справи належить її матері, ніде не працює та протягом трьох місяців перебувала за межами України.

В судовому засіданні було встановлено, що з часу відібрання у позивачки малолітнього ОСОБА_4 зв`язок з сином у матері фактично був втрачений. Зі сторони ОСОБА_1 не було зроблено раціональних дій для повернення своїх дітей, вона не усунула причини, що слугували для їх відібрання. Позивач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, нехтує ними, не проявляє до своїх синів належної материнської турботи та любові, не спілкується з ними на достатньому рівні, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Всю відповідальність за життя і виховання ОСОБА_5 і ОСОБА_4 позивачка переклала на інших людей.

Уже сам по собі факт зазначених дій по відношенню до дитини, яку мати позбавила материнської уваги та любові, вказує на те, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, керувалася не найкращими інтересами ОСОБА_4 , для якого важливо у такому ранньому віці материнська любов та турбота.

Для малолітнього віку дитини вкрай необхідний контакт з матір`ю незалежно від статі. В даному віці діти найбільш прив`язані до матері. Вона необхідна як опора, як джерело безпеки і задоволення насущних потреб, разом з мамою формується почуття любові, ніжності, жалю і співчуття. Разом з тим, для нормального, психоемоційного стану та відчуття благополуччя у неповнолітньої дитини, якій всього 6 років, лише сам по собі факт проживання із матір`ю, яка свідомо нехтує своїми обов`язками, недостатній, адже вона ще повинна і відчувати себе психофізіологічне вільно, захищено та комфортно.

Аналіз встановлених судом обставин справи свідчить про те, що позивач не прагне виховувати своїх дітей, піклуватися про їх виховання та навчання, а тому повернення малолітнього ОСОБА_4 до біологічної матері може призвести до психологічного травмування дитини.

В зв`язку з наведеним, суд приходить висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 4, 10-12, 76-83, 141, 258-259 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету, як органу опіки та піклування Ярунської сільської ради Звягельського району Житомирської області, про повернення малолітньої дитини.

Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи (ст.ст.352, 354 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду (ст.273 ЦПК України).

Дата виготовлення повного тексту рішення 01.08.2024.

Головуюча суддя О. О. Літвин