провадження № 22-ц/824/728/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Музичко Русланою Василівною, на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2021 року ОСОБА_1 , через представника - адвоката Музичко Руслану Василівну, звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №3695, вчиненого 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості у розмірі 245 871,71 грн.

Вказаний виконавчий напис позивач вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при його видачі не було дотримано вимог встановлених законодавством України, яке регулює порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом, а також не перевірено безспірність вимог стягувача.

ОСОБА_2 є сином позивачки та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто за 10 років до вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

Вказує, що ОСОБА_2 кредитний договір з відповідачем не укладав та кредит не отримував, жодних письмових вимог від відповідача про усунення порушень, в порядку визначеному законом не надходило позивачу, про існування заборгованості та її розмір не була поінформована.

Кредитний договір №2271/ФКВ-07 від 20 грудня 2007 року, заборгованість за яким запропоновано стягнути за виконавчим написом, ОСОБА_2 укладав з ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК».

У свою чергу, ні ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК», ні АТ «ДЕЛЬТА БАНК», ні ТОВ «ФК «ЕЛФТ ФІНАНС» не пред`явили свої вимоги до спадкоємців ОСОБА_2 у встановленому цивільним законодавством порядку та строки.

Крім того, стягувачем пропущено визначені законодавством строки стягнення заборгованості за кредитним договором №2271/ФКВ-07 від 20 грудня 2007 року, оскільки з дати виникнення права вимоги (20 грудня 2014 року) минуло більше трьох років (майже сім), а також заборгованість за вказаним договором не є безспірною.

На підставі оскаржуваного виконаного напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Байрамовим Т.Р. відкрито виконавче провадження НОМЕР_5, в межах якого постановою від 11 лютого 2021 року накладено арешт на майно боржника та оголошення розшуку майна - транспортного засобу марки TOYOTA PRADO, чорного кольору, 2006 року випуску, днз НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що після смерті сина успадкувала 1/2 частину сказаного автомобіля. 12 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Байрамовим Т.Р. транспортний засіб вилучено та не повернуто.

У зв`язку з цим позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис порушує її права та інтереси.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , через представника - адвоката Музичко Руслану Василівну, подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Підтримавши доводи позовної заяви, апелянт вказала на хибність висновків суду першої інстанції та надану неправильну оцінку наявним у справі доказам.

Зазначила, що позивачка звернулася до суду з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі якого підтверджується наявне у стягувача право на стягнення грошових коштів та надано стягувачу можливість у позасудовому порядку реалізувати примусове виконання, що реалізувалося відповідачем, який ініціював відкриття виконавчих проваджень НОМЕР_5 та НОМЕР_6. Це право існує поки суд не встановив зворотного.

Тому, обраний позивачкою спосіб захисту є ефективним, оскільки у разі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, втрачаються ті правові наслідки, які були ним передбачені.

Отже, на думку апелянта суд першої інстанції, дійшовши неправильного висновку про те, що позивачка обрала неналежний спосіб захисту своїх прав, не врахував, що вирішення цього спору безпосередньо впливає на її права, як спадкоємиці боржника, борг якого може примусово стягуватися за спірним виконавчим написом, оскільки останній підтверджує право стягувача на стягнення грошових сум та надає можливості в позасудовому порядку на примусове виконання зобов`язання боржником тобто є підставою для примусового виконання зобов`язання і такий виконавчий напис нотаріуса мав би право оспорити у судовому порядку боржник ( ОСОБА_2 ).

Позивачка в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з чим до неї перейшли права та обов`язки спадкодавця, а тому має право заперечувати проти вимог кредиторів спадкодавця шляхом пред`явлення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Музичко Русланою Василівною, на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Музичко Руслана Василівна вимоги апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити, скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань від них не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасника справи, який прибув в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20 грудня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2271/ФКВ-07.

За умовами договору банк надав позичальнику кредит на суму 15 854,00 грн. з метою придбання легкового автомобіля для особистих/ сімейних потреб, строком на 84 місяці з датою повернення - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 28 вересня 2010 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис №17793.

24 березня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до даного свідоцтва, після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, а саме: транспортний засіб марки TOYOTA PRADO, чорного кольору, 2006 року випуску, днз НОМЕР_1 , яке успадкували: ОСОБА_1 (1/2 частину), ОСОБА_3 (1/6 частину), ОСОБА_4 (1/6 частину), ОСОБА_5 (1/6 частину).

22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис №3695, яким запропоновано стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість, що виникла за Кредитним договором №2271/ФКВ-07 від 20 грудня 2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» (правонаступник - публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_2 , за період з 02 липня 2020 року по 01 вересня 2020 року на загальну суму 345 571,71 грн., з яких:

сума заборгованості за кредитом - 245 571,71 грн;

сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300,00 грн.

В межах виконавчого провадження НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого напису №3695, вчиненого 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., 12 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Байрамовим Т.Р. вилучено у боржника ( ОСОБА_2 ) транспортний засіб марки TOYOTA PRADO, днз НОМЕР_1 та передано на відповідальне зберігання до ДП «СЕТАМ».

19 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого напису №3695, вчиненого 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав, що позивач обрала неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки звертаючись до суду позивач вказала, що є спадкоємицею ОСОБА_2 , а вчинений виконавчий напис фактично створює їй перешкоди у користуванні належним їй (успадкованим) майном у зв`язку з накладенням арешту та вилученням у приватного виконавця. Суд зазначив, що у даному випадку ефективним способом захисту порушеного права позивача будуть вимоги про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення майна з-під арешту.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Закону України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Таким чином, цивільна правоздатність ОСОБА_2 , зокрема, обов`язок щодо погашення заборгованості за Кредитним договором №2271/ФКВ-07 від 20 грудня 2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, припинилася з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на що, виконавчий напис №3695, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., може бути визнано таким, що не підлягає виконанню за позовом спадкоємців ОСОБА_2 як осіб, права яких порушуються цією нотаріальною дією.

Суд першої інстанції на вказані вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, не перевірив доводів позивача щодо підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає.

Крім того, під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 Розділу Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 р., встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, наведеній вище.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження №11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року №1172 в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року.

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 Вчинення виконавчих написів розділу ІІ Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 р., встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису - 22 вересня 2020 року діяла редакція Постанови Кабінету міністрів №1172, котра не передбачала можливість стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів з підстав, що випливають з Кредитних договорів, а тому відповідач безпідставно звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, а нотаріус без правових підстав такий напис вчинив.

Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Проте відповідачем на підтвердження безспірності заборгованості, вказаної у оскаржуваному виконавчому написі розрахунку заборгованості або виписки з особового рахунку не надано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанцій не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що позов та апеляційна скарга підлягають задоволенню з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 908,00 грн та за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1610,40 грн, а всього 2 518,40 грн.

Керуючись ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Музичко Русланою Василівною, на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року - задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3695, вчинений 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (місцезнаходження: м. Київ, пров. Ковальський, буд. 19, офіс 147; ) заборгованості за Кредитним договором №2271/фКВ-07 від 20 грудня 2007 року у розмірі 245 871 гривень 71 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (місцезнаходження: м. Київ, пров. Ковальський, буд. 19, офіс 147; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, за розгляд справи судом апеляційної інстанції 1 610 (одна тисяча шістсот десять) гривень 40 копійок, а всього 2 518 (дві тисячі п`ятсот вісімнадцять) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2024 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова