Справа №522/1903/24
Провадження № 2/522/3277/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24 квітня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна, у якій позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки Mitsubishi Outlander, 2015 року випуску у розмірі 291 760,00 гривень, а також здійснити розподіл судових витрат.

Разом із позовною заявою до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява про витребування доказів, у якій заявник просить витребувати у РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях копії договору купівлі-продажу від 07.10.2022 року №3553/22/1/021480 відповідно до якого ОСОБА_3 набула право власності на транспортний засіб Mitsubishi Outlander, 2015 року випуску, VIN НОМЕР_1 та усіх документів, які складалися, укладалися та надавалися для укладання зазначеного договору.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 12 березня 2024 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу надано 15-ти денний термін з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Задоволено заяву про витребування доказів.

22 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від РСЦ ГСЦ надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 12.03.2024 року.

Також, 23 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від РСЦ ГСЦ надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 12.03.2024 року.

22 квітня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача, у якому заявник вказує на те, що не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 жовтня 2019 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №3731, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

В період шлюбу, а саме, 17.03.2020 року ОСОБА_2 набув право власності на т/з Mitsubishi Outlander, рік випуску 2015, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 03.0.2022 року.

04 жовтня 2022 року між ТОВ «БРИЗ» та ОСОБА_2 було укладено договір №3553/22/1/021480, за яким Комісіонер зобов`язався за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені продаж транспортного засобу Mitsubishi Outlander, 2015 року випуску, VIN НОМЕР_1 за ціною 49 000,00 гривень.

07 жовтня 2022 року між ТОВ «БРИЗ» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавець зобов`язався передати у власність покупцеві транспортний засіб Mitsubishi Outlander, 2015 року випуску, VIN НОМЕР_1 . Оплата за договором купівлі-продажу склала 49 000,00 гривень.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності особа здійснює незалежно від волі інших осіб, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Прикладом спільного майна є спільне сумісне майно подружжя, яке набуте за час шлюбу та належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку та/або доходу (стаття 60 СК України). При цьому дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Також частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми сімейного права визначають не тільки право спільної власності подружжя на майно, а при його відчуженні й розмір їх часток у цьому майні та презумпцію згоди одного з подружжя на укладання від його імені іншим подружжям договорів про відчуження майна, що вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18.

У постанові ВП ВС від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19 вказано, що у разі якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна - ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого.

Сторони правочинів повинні діяти добросовісно й у випадку порушення цього обов`язку вони позбавляються захисту (стаття 13 ЦК України). Зазначене свідчить, що відчуження одним із подружжя спільного подружнього майна за ціною, нижчою за ринкову вартість цього майна, без згоди на таку вартість іншого з подружжя є порушенням права цього подружжя на мирне володіння своїм майном та отримання за нього справедливої ціни, а також є проявом недобросовісності відчужувача, що позбавляє останнього права виплатити компенсацію саме у визначеному договором розмірі.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Він є сталим при вирішенні вказаного правового питання у спірних правовідносинах. Підстав для відступу від нього немає.

Як було встановлено, транспортний засіб було відчужено відповідачем за грошову суму у розмірі 49 000,00 гривень, що на думку суду є очевидно нижчою за ринкову вартість такого майна.

На підтвердження дійсної ринкової вартості майна на момент звернення до суду, позивачем було подано звіт про визначення середньої ринкової ціни КТЗ для загального легкового універсалу Mitsubishi Outlander, VIN код НОМЕР_3 , 2015 року станом на 25.01.2014 року, складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «АМК ТРАСТ», та відповідно до якого ринкова вартість т/з становить 583 520,00 гривень.

Згідно постанови КЦС ВС від 13.12.2023 у справі № 501/484/22, факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Будь-яких доказів того, що отримані від продажу т/з кошти були витрачені в інтересах подружжя відповідачем надано не було.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 здійснив відчуження т/з набутого в період шлюбу, що відповідно до ст.60 СК України є спільною власністю подружжя без згоди ОСОБА_1 , беручи до уваги той факт, що ринкова вартість т/з на момент звернення до суду становить 583 520,00 гривень, суд доходить до висновку про те, що грошова сума у розмірі 291 760,00 гривень є тією сумою, що повинна бути компенсована за відчуження спільного майна подружжя, а тому, позовна заява підлягає задоволенню.

Щодо суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить здійснити розподіл судових витрат.

Згідно квитанції №4696-0512-6632-1020 від 08.02.2024 року, позивач сплатив в якості судового збору грошову суму у розмірі 2 917,60 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

Щодо відшкодування витрат, пов`язаних із складанням звіту про визначення середньої ринкової ціни автомобіля, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.3 ст.139 ЦПК України, експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

У випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно такої сторони в межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Так, 25 січня 2024 року між ТОВ «АМК ТРАСТ» та ОСОБА_4 буцло укладено договір про проведення незалежної оцінки №0125-7589, за яким виконавець зобов`язався здійснити комплекс робіт по проведенні незалежної експертної оцінки визначення середньої ринкової вартості КТЗ. Відповідно до умов договору, вартість робіт за договором складає 1 200,00 гривень.

Згідно акту прийому передачі виконаних робіт з оцінки майна по договору №0125-7589 від 25.01.2024 року, що складений 25.01.2024 року роботи по проведенні незалежної оцінки виконані у повному обсязі, вартість робіт по договору становить 1 200,00 гривень.

Згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 30.01.2024 року, представником позивача було сплачено грошову суму у розмірі 1 200,00 гривень в якості виконання договору про проведення незалежної оцінки.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_5 , грошову компенсацію вартості частки транспортного засобу Mitsubishi Outlander, 2015 року випуску, VIN НОМЕР_1 у розмірі 291 760 (двісті дев`яносто одна тисяча сімсот шістдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_5 , суму сплаченого судового збору у розмірі 2 917 (дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_5 , витрати, пов`язані із проведенням оцінки майна у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень 00 (нуль) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Текст рішення складено та підписано 24 квітня 2024 року.

Суддя Косіцина В.В.

24.04.2024