Провадження №: 6/336/202/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення суми пенсії,

В С Т А Н О В И В :

14.12.2023 року представником відповідача адвокатом Мазур О.С. подано заяву про розстрочку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2023 року по цивільній справі за позовом ГУ ПФУ в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення суми пенсії.

В заяві зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2023 року задоволено позов ГУ ПФУ в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення суми пенсії. З ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто надміру виплачену сумі пенсії за період з 03.09.2019 року по 31.12.2021 року в сумі 68961,91 грн..

Рішення суду набрало законної сили.

Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.10.2023 р. відкрито виконавче провадження № 73125229. Постановами державного виконавця від 07.11.2023 р. з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 6896,19 грн. та мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 472,16 грн.. Таким чином, всього заборгованість відповідача склала 76330,26 грн..

23.11.2023 р. відповідачкою було частково сплачено заборгованість за вказаним виконавчим провадженням в розмірі 3592,99 грн. (квитанція № ЗА85-721К-593К-Р0А5), у зв`язку з чим, на час подання заяви, заборгованість складає 72737,27 грн..

Посилаючись на скрутне матеріальне становище, просить розстрочити сплату заборгованості у виконавчому провадженні № 73125229 в розмірі 72737,27 грн. рівними частинами терміном на 8 місяців, шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 9092,16 грн., який буде сплачуватися до 1-го числа кожного місяця.

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_1 працює на посаді заступника директора Запорізької гімназії № 6 ЗМР з навантаженням 0,75 ставки, встановленої з 01.10.2023 р., що підтверджується відповідною довідкою № 01-30/597 від 28.11.2023 р..

У зв`язку з військовим станом в Україні, ОСОБА_1 разом з донькою та чоловіком виїхала до Польщі. ОСОБА_1 працює дистанційно та отримує невелику заробітну плату, на яку фактично проживає із донькою і чоловіком. Отриманих коштів ледь вистачає щоб винаймати квартиру. Відповідно до довідки від 15.11.2023 р. № 212, з листопада 2022 р. по жовтень 2023 р. ОСОБА_1 до видачі нараховано 260506,13 грн. заробітної плати, середньомісячна заробітна плата складає близько 22000 грн..

При цьому, вартість щомісячної оплати ОСОБА_1 житла у Польщі, відповідно до договору найму житла від 01.11.2022 р. складає 2500 злотих, що еквівалентно 22875,82 грн..

Окрім одноразової грошової виплати, яка передбачена громадянам України, перебування яких вважається легальним у зв`язку з перетином кордону після 24.02 2022 р. і які були внесені до реєстру PESEL, у розмірі 300 злотих та заробітної плати, інші види доходів за ОСОБА_1 не обліковуються.

Представником позивача до суду направлено заяву, в якій позивач заперечує проти задоволення заяви відповідача, вказуючи на недоведеність обставин, на які відповідач посилається в обґрунтування неможливості виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 09.01.2024 р. заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 21.02.2024 р. ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2024 р. скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

03.03.2024 р. справа надійшла до суду та передана судді Дацюк О.І..

Ухвалою від 20.03.2024 р. задоволено заяву ОСОБА_2 про самовідвід.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2024 р. справу передано до провадження судді Дмитрюк О.В..

Справу призначено до судового розгляду на 02.04.2024 р..

02.04.2024 р. через систему «Електронний суд» представником заявника подано клопотання про долучення до матеріалів справи платіжної інструкції від 27.03.2024 р. про сплату ОСОБА_1 19000 грн., в рахунок погашення боргу на користь ГУ ПФУ в Запорізькій області. У зв`язку з чим просить розстрочити погашення залишку заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 53737,27 грн., рівними частинами терміном до 01.09.2024 р., шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 10747,45 грн..

Судове засідання 02.04.2024 р. було відкладено на 23.04.2024 р. у зв`язку із зайнятістю судді у іншому провадженні.

У судовому засіданні 23.04.2024 р. представник заявника адвокат Мазур О.С. підтримала заяву, просила її задовольнити з урахуванням часткової оплати, здійсненої 27.03.2024 р.

Представник ГУ ПФУ в Запорізькій області у судовому засіданні 23.04.2024 р. заперечував проти розстрочки погашення ОСОБА_1 заборгованості за рішенням суду з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с. 118-121).

Представник Центрального ВДВС у м. Запоріжжі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

У відповідності до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вивчивши заяву та матеріали, що до неї додані, письмові пояснення щодо заперечення розстрочення виконання судового рішення та додатки до них, заслухавши представника заявника, з`ясувавши позицію представника стягувача, та глянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Однак, чинний ЦПК України надає сторонам право на звернення до суду із заявою про розстрочення виконання рішення.

Судом встановлено, що 01.09.2023 р. ухвалено рішення по справі № 336/7439/22 за позовом ГУ ПФУ в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення суми пенсії, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вказаного рішення позов ГУ ПФУ в Запорізькій області до ОСОБА_1 задоволено. З ОСОБА_1 на користь ГУ ПФУ в Запорізькій області стягнуто надміру виплачену суму пенсії за період з 03.09.2019 р. по 31.12.2021 р. в сумі 68961,91 грн. та судовий збір в сумі 2481 грн..

На виконання судового рішення, яке набрало законної сили, за заявою ГУ ПФУ в Запорізькій області, 03.10.2023 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача надміру виплаченої суми пенсії за період з 03.09.2019 р. по 31.12.2021 р. в сумі 68961,91 грн. та виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача судового збору в сумі 2481 грн..

Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.10.2023 р. відкрито виконавче провадження № 73125229. Постановами державного виконавця від 07.11.2023 р. з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 6896,19 грн. та мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 472,16 грн.. Таким чином, всього заборгованість відповідача склала 76330,26 грн..

23.11.2023 р. за квитанцією № ЗА85-721К-593К-Р0А5 відповідачкою було частково сплачено заборгованість за вказаним виконавчим провадженням в розмірі 3592,99 грн., 27.03.2024 р. за платіжною інструкцією ОСОБА_1 , в рахунок погашення боргу на користь ГУ ПФУ в Запорізькій області, сплачено 19000 грн., у зв`язку з чим, на час розгляду заяви, залишок заборгованості за виконавчим провадженням № 73125229 складає 53737,27 грн.

З письмових матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , у зв`язку з військовим станом в Україні, разом з донькою та чоловіком виїхала до Польщі. Працює дистанційно та отримує заробітну плату у розмірі 0,75 ставки та, відповідно до довідки від 15.11.2023 р. № 212, з листопада 2022 р. по жовтень 2023 р. до видачі їй нараховано 260506,13 грн. заробітної плати.

Відповідно до договору найму житла від 01.11.2022 р. вартість оренди житла складає 2500 злотих, що еквівалентно 22875,82 грн..

Окрім одноразової грошової виплати, яка передбачена громадянам України, перебування яких вважається легальним у зв`язку з перетином кордону після 24.02 2022 р. і які були внесені до реєстру PESEL, у розмірі 300 злотих та заробітної плати, інші види доходів за ОСОБА_1 не обліковуються.

ОСОБА_1 має бажання повноцінно, в повному обсязі та добровільно виконати судове рішення у повному обсязі єдиним платежем, але позбавлена такої можливості з вищезазначених причин.

Відповідно до частини 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом, тобто це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певні періоди часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди, зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення.

При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення суд виходить з міркувань доцільності та об`єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для розстрочки виконання рішення суд не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, розстрочка має бути компромісом між заінтересованими сторонами.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням, а також суд враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до частини 3 статті 33 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого повадження» від 26.12.2003 року з наступними змінами і доповненнями, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Наведене дає підстави для висновку про те, що при розгляді заяв щодо розстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому, які як і наявність виключних обставин для відтермінування має довести боржник.

При цьому, надання розстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

З огляду на доводи заявника, викладені у заяві, а також бажання відповідача виконати рішення, суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин, що утруднюють виконання рішення суду.

Також, суд враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору. Окрім цього суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 не уникає сплати боргу і має намір сплачувати і сплачує заборгованість добровільно.

Враховуючи наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення, зокрема у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, та враховуючи той факт, що розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення цього рішення, суд дійшов висновку про задоволення заяви про розстрочення виконання рішення строком на 5 місяців.

Керуючись ст.ст. 435, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення суми пенсії - задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2023 року по справі № 336/7439/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надміру виплаченої суми пенсії, залишок якої станом на 23.04.2024 року складає 53737,27 грн. (п`ятдесят три тисячі сімсот тридцять сім гривень 27 копійок) шляхом погашення боргу рівними платежами щомісяця по 10747,45 грн. (десять тисяч сімсот сорок сім гривень 45 копійок) протягом 5 (п`яти) місяців, починаючи з дати набрання ухвалою щодо розстрочки виконання рішення законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк