справа № 489/6764/24
провадження №2-з/489/48/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

16 вересня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в письмову провадженні заяву Миколаївської міської ради про забезпечення позову по справі за позовом Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

встановив:

У вересні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою комунальної власності шляхом приведення самовільно реконструйованого об`єкта нерухомого майна, розташованого про АДРЕСА_1 до попереднього стану.

Одночасно з позовною заявою до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд накласти арешт на нежитлові приміщення магазину № НОМЕР_1 загальною площею 239,9 кв.м. по АДРЕСА_1 ; заборонити відповідачу здійснювати будь-якій будівельні роботи на об`єкті вказаного нерухомого майна, та вживати будь-які заходи щодо прийняття його в експлуатацію, у т.ч. подавати відповідні документи до органів державного архітектурно-будівельного контролю; заборонити Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради та іншим органам державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію нерухомого майна за вказаною адресою.

Заява мотивована тим, що Миколаївська міська рада звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. Відповідач, як власник вказаного майна може розпоряджатись ним на власний розсуд, у зв`язку з чим існує очевидна небезпека відчуження спірного об`єкту на користь третіх осіб, що безумовно утруднить та навіть може призвести до неможливості реального поновлення інтересів власника земельної ділянки, що унеможливить виконання рішення суду у даній справі. Відповідачем на земельній ділянці позивача може бути завершене розпочате будівництво або ж навіть можуть бути добудовані інші будівлі та споруди, які у подальшому можуть бути введені в експлуатацію. Зазначені обставини стануть підставою для державної реєстрації права власності вже на відповідний реконструйований об`єкт нерухомого майна відповідно більшої площі. Вказане, безумовно утруднить або навіть унеможливить поновлення прав позивача через неможливість виконання судового рішення. Всі заявлені заходи забезпечення позову є адекватними, спів мірними і пов`язаними виключно з предметом спору, які дозволяють уникнути ускладнень виконання судового рішення у випадку задоволення позову, оскільки спрямовані на збереження поточного статусу майна, земельної ділянки, правового зв`язку з відповідачем по справі. Крім того, заявлені заходи забезпечення позову забезпечують баланс інтересів між наявними правами та інтересами відповідача та необхідністю порушених прав позивача.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та додані до неї докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України. Так згідно пунктів 1, 2 та 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За змістом частини третьої статті 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Частина восьма статті 153 ЦПК України передбачає, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову.

Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зобов`язує суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, тільки пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Тобто, вирішуючи дане питання суд повинен враховувати інтереси всіх учасників процесу, в тому числі позивача і відповідача.

Європейський суд з прав людини нагадує, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, визначених у Конвенції, у якій би формі вони не забезпечувались у національному правовому полі.

Сфера зобов`язань Договірних держав за статтею 13 Конвенції коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (Кудла проти Польщі, №30210/96, пункт 157, ECHR 2000-XI). Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (див., крім іншого, Міфсуд проти Франції, №57220/00, ECHR 2002-VIII) (Рішення від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України», заява №11901/02 Страсбург).

У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Із обставин, зазначених в позовній заяві та заяві про забезпечення позову вбачається, що між заявником та відповідачем виник спір з приводу правомірності забудови земельної ділянки комунальної власності.

Згідно №786779 від 16.09.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нежитлові приміщення магазину № НОМЕР_1 , загальною площею 239,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 .

Однак, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову судом не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову, Миколаївська міська рада вказує на те, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд доходить висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява Миколаївської міської ради про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Миколаївської міської ради про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нежитлові приміщення магазину № НОМЕР_1 , загальною площею 239,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Заборонити ОСОБА_1 здійснювати будь-якій будівельні роботи на об`єкті нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), та вживати будь-які заходи щодо прийняття його в експлуатацію, у т.ч. подавати відповідні документи до органів державного архітектурно-будівельного контролю;

Заборонити Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради та іншим органам державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Встановленні цією ухвалою забезпечення позову діють до набранням судовим рішенням законної сили.

Копію ухвали направити сторонам для відома та відповідним органам для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 16.09.2024.

Суддя І.В.Коваленко