КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ ____________________________________________________________________________
Справа № 947/5804/24
Провадження № 2/947/2294/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

за участю сторін по справі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2024 року ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Остапишену Валентину Миколаївну, звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню, звільнення від сплати заборгованості за аліментами, в якій просить судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.05.2020 року та досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 28.05.2020 року визнати таким, що не підлягає виконанню; звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам яка утворилась у період з 18.05.2020 року по 12.01.2024 року, відповідно до судового наказу, виданого Київським районним судом м. Одеси від 28.05.2020 року.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 25.06.2004 року по 07.12.2011 рік, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серія НОМЕР_1 .

Після розлучення сторони не спілкувались, однак в липні 2012 року почали підтримувати дружні стосунки, після чого вже у липні 2012 року ОСОБА_3 повідомила, що чекає на дитину від позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дівчинка, яку позивач вважав свою дочкою та за власною згодою був зареєстрований як батько ОСОБА_4 .

Зазначає, що 12.12.2023 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства. Виключено відомості про батьківство ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_4 з актового запису №1694 від 22.02.2013 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Позивачу на початку січня цього року, через додаток «Дія» стало відомо, що відносно нього відкрито виконавче провадження №62388756 державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення аліментів на користь ОСОБА_5 на підставі судового наказу по справі №947/12457/20 від 28.05.2020 року.

У подальшому позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси та 25.01.2024 року отримав відповідний наказ.

Таким чином, на сьогоднішній день у позивача утворилася заборгованість по аліментам, при цьому зазначає, що на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2023 року у нього припинився обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини, тому вказаний вище судовий наказ має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, а він звільнений від виниклої на підставі цього документу заборгованості.

З урахуванням викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 04.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У відкритті провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню було відмовлено.

У судовому засіданні 03.07.2024 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України у судове засідання 03.07.2024 року не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини поважності відсутності суд не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання 03.07.2024 року не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини поважності відсутності суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 07.12.2011 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , про що складено актовий запис №396, ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Згідно судового наказу Київського районного суду м. Одеси №947/12457/20 (2-н/947/1320/20) від 28.05.2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнено аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.05.2020 року та досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою державного виконавця Дргугого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гуменюком В.В., 19.06.2020 року відкрито виконавче провадження №62388756.

Згідно заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оспорювання батьківства було задоволено. Виключено відомості про батьківство ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), громадянина України, щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису № 1694 від 22 лютого 2013 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса). Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст.ст. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Практику ЄСПЛ у сфері захисту прав дитини слід розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини. Виділяють принципи правового статусу дитини, які випливають з міжнародно-правових документів, перш за все, з Конвенції про права дитини 1989 р., та якими є: рівноправність дітей (ст. 2); неприпустимість будь-яких форм дискримінації (ст. 2); пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст. 3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст. 5); невід`ємність і пріоритет права на життя (на держави покладається обов`язок забезпечити їх виживання і розвиток, ст. 6); право дитини висловлювати свою думку, викладати інформацію про свої проблеми (діти мають право бути почутими, ст. 12-15); принцип збереження індивідуальності дитини (ст. 8); неприпустимість катувань та інших жорстоких, нелюдських і принижуючих гідність видів поводження і покарання (ст. 37 а); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18).

На сьогодні наявні численні рішення ЄСПЛ щодо питань, які пов`язані із захистом прав дитини, ґрунтуються як на положеннях Європейської конвенції про захист прав людини, Загальної декларації прав людини, так і на положеннях Конвенції про права дитини.

В ході огляду практики ЄСПЛ виявлено кілька типових ситуацій, де заявники не отримали адекватного правового захисту дитини всередині своєї держави.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (2947-14).

При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину - не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV (606-14) «Про виконавче провадження» - він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ст. 121 СК України - права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до приписів ст. 197 СК України - з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях, щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до приписів ст.ст.150,180 СК України - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Таким чином, за приписами ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Судовим наказом Київського районного суду м. Одеси №947/12457/20 (2-н/947/1320/20) від 28.05.2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнено аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.05.2020 року та досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доказів скасування судового наказу Київського районного суду м. Одеси №947/12457/20 (2-н/947/1320/20) від 28.05.2020 року, матеріали справи не містять, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що вказаний виконавчий документ є обов`язковим до виконання.

Суд звертає увагу, що вказаною нормою чітко визначені дві правові підстави, за якими платник аліментів може бути звільнений від заборгованості по аліментам, зокрема тяжка хвороба платника аліментів та/або інша обставина, що має істотне значення.

Втім таких доказів з боку позивача суду не надано, так саме як і доказів на підтвердження наявності заборгованості по аліментам.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Також у суду відсутні будь-які відомості на підтвердження обставин виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2023 року, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оспорювання батьківства було задоволено та виключено відомості про батьківство ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), громадянина України, щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису № 1694 від 22 лютого 2013 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса).

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, слід відмовити у повному обсязі в зв`язку з тим, з його необґрунтованістю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 09.07.2024 року.

Суддя Петренко В.С.