РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року

м. Рівне

Справа № 564/3219/23

Провадження № 22-ц/4815/1227/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Хлуд І.П.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області,

Служба у справах дітей Головинської територіальної громади,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2024 року (ухвалене у складі судді Цвіркуна О.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Головинської територіальної громади про визначення місця проживання дітей з матір`ю та зміна місця реєстрації дітей без згоди батька,

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 28 травня 2010 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, під час якого у їхній сім`ї народилися діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначає, що в провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа № 570/4226/23 за позовом відповідача до нього про розірвання шлюбу.

Останніх 3 місяці відповідач проживає у с. Злазне Рівненського району Рівненської області разом із неповнолітніми дітьми.

Він повністю опікується інтересами і потребами дітей, піклується про них, займається їхнім вихованням, слідкує за їхнім здоров`ям та розвитком, ніколи не перешкоджав і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню матері з сином.

До переїзду в с. Злазне діти жили у його будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де наразі і зареєстровані.

Його син ОСОБА_6 закінчив 2-А клас опорного закладу "Котівський ліцей Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області" та має міцні соціальні стосунки, багато друзів, однокласників та вчителів саме в с. Котів, до яких пристосувався та звик, тому переїзд до с. Злазне негативно вплине на його розвиток та психологічний стан.

Виходячи з того, що він активно брав участь у вихованні дітей, зокрема і сина ОСОБА_6 , останній має велике бажання жити саме з ним у с. Котів, відвідувати свою школу, проводити дозвілля із друзями-односельчанами, а тому суд повинен врахувати ці обставини та визначити місце проживання дитини з ним.

У нього немає наміру розлучити матір з сином, він хоче лише визначити його місце проживання, тому відповідач не буде обмежена у своєму праві на спілкування з сином, турбуватися про нього та приймати участь у його вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленостей з ним щодо встановлення часу спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування, чи за рішенням суду.

Вказує, що ним створені найкращі умови для сина, який має окрему кімнату, де він відпочиває, готується до уроків, проводить свій вільний від навчання час.

Зазначає, що має постійне місце роботи, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, судимості не має. За місцем проживання та роботи характеризується виключно з позитивної сторони.

Просив визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

У жовтні 2023 року відповідач за первісним позовом звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з матір`ю та зміну місця реєстрації дітей без згоди батька.

У поданій зустрічній позовній заяві зазначає, що не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання сина з ним.

Вказує, що син ОСОБА_6 проживає з нею і лише на канікулах залишався з батьком.

Вважає, що всі їхні діти повинні жити разом, щоб мати можливість спілкуватися один з одним, тому вона не має наміру їх розлучати.

На сьогоднішній день діти адаптуються до нового місця проживання, ходять до школи, відвідують гуртки, мають нових друзів.

Вона не здійснює ніяких перешкод у спілкуванні дітей з їхнім батьком, приділяє їм весь свій час, тому що знаходиться у декретній відпустці, доглядає за ними, а відповідач працює на роботі і тому в нього буде значно менше часу, який він буде приділяти сину.

Крім того, нею було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, про скасування якого ним було подано заяву до суду.

Оскільки суд повернув цю заяву без розгляду, тому він і звернувся з позовом про визначення місця проживання сина з ним.

Будинок, у якому вона проживає разом з дітьми належить її батькам. У ньому є все необхідне, що підтверджується актом щодо обстеження умов проживання.

Також вона має будинок, який залишився їй у спадок та в якому, по можливості, робитиме ремонт для того, щоб, в подальшому, проживати та зареєструватися у ньому з дітьми.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила визначити місце проживання їхніх малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 ; зняти їх з місця реєстрації: АДРЕСА_1 та зареєструвати за адресою: АДРЕСА_2 без згоди батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2024 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області про визначення місця проживання дитини - відмовлено.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Головинської територіальної громади про визначення місця проживання дітей з матір`ю та зміну місця реєстрації дітей без згоди батька - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що неправильним буде визначити місце проживання ОСОБА_4 разом з позивачем за первісним позовом, оскільки батько неповнолітнього, перебуваючи на роботі, не зможе виконувати свої батьківські обов`язки і, як наслідок, неповнолітній син майже постійно перебуватиме сам,

Окрім того, розлучення його з рідними сестрами може негативно вплинути на їхнє психологічне здоров`я.

Щодо відмови у задоволенні зустрічного позову рішення суду обґрунтовано наступним.

Позивачем за зустрічним позовом не надано суду доказів, що вона зверталася до ЦНАПу із заявою про реєстрацію місця проживання дітей та отримала відмову.

Крім того, ОСОБА_2 просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому сама зареєстрована за іншою адресою і наміру зареєструвати своє місце проживання разом зі своїми неповнолітніми дітьми не має. Доказів на спростування цього суду надано не було.

Також, якщо суд визначить місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , з матір`ю, то батько неповнолітнього буде позбавлений можливості проводити тривалий час із сином, а тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні як первісного так і зустрічного позову, зокрема, і щодо визначення місця проживання ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки це відповідатиме якнайкращим інтересам дітей та жодним чином не вплине на їхнє психічне здоров`я.

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що вважає його незаконним в частині відмови у задоволенні первісного позову.

Судом першої інстанції не враховано думку дитини, яка пояснила суду, що бажає проживати з батьком, оскільки має тісні соціальні зв`язки саме в с. Котів, разом з тим у школі в с. Злазне з нього кепкують та ображають.

Додатково він повідомив суд про те, що за місцем проживання батька проживає бабуся, яка теж займається доглядом та вихованням онука, оскільки є пенсіонеркою та постійно перебуває вдома.

У висновку органу опіки та піклування Білокриницької сільської ради № 119/01-15/24 від 11.06.2024 року зазначено, що, з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітньої дитини, взявши до уваги всі факти, врахувавши думку дитини, буде за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Також цим висновком встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово перешкоджала батьку бачитися з дітьми, через що він і звернувся до Служби у справах дітей Головинської сільської ради Рівненського району із відповідною заявою про вирішення спору щодо участі батьків у вихованні малолітніх дітей.

За загальним правилом судами враховується протиправна поведінка одного з батьків щодо обмеження спілкування з іншим із батьків при розгляді справ про визначення місця проживання дитини та ухвалюються рішення не на користь того з батьків, який чинив перешкоди (постанова КЦС ВС від 12.01.2022 року у справі № 663/724/19).

Якщо суд першої або апеляційної інстанції не згоден із висновком Верховного Суду, то він може і повинен відступити від нього, пояснивши це у своєму рішенні, чого місцевим судом зроблено не було.

Також судом було проігноровано висновок спеціаліста у галузі психології, згідно якого неповнолітній ОСОБА_6 , перебуваючи з батьком в с. Котів та, відвідуючи саме там навчальний заклад, знаходиться у зоні комфорту.

До того ж не взято до уваги і ту обставину, що батько неповнолітнього ОСОБА_6 має реальну можливість виховувати, утримувати та забезпечити сину, який зі своєї сторони має велике бажання проживати саме з ним, щасливе дитинство та гарний приклад для наслідування.

Окрім того, зазначена Костопільським районним судом неіснуюча обставина щодо додаткового підробітку ним у нічний час свідчить про те, що суд підійшов до розгляду справи необ`єктивно, не бажаючи з`ясовувати реальні обставини справи та не надаючи їм належної правової оцінки, саме тому рішення суду є незаконним, несправедливим та таким, що підлягає скасуванню.

Суд прийшов до хибного висновку, що графік побачень із дітьми та визначення місця проживання дитини є тотожними поняттями.

Звертаючись до Головинської сільської ради щодо визначення годин та днів побачень із дітьми він вирішив питання усунення перешкод та протидій матері дітей на побачення з ними, однак, ніяким чином не вирішив питання стосовно місця проживання сина ОСОБА_6 .

Наявність провадження по даній цивільній справі, а також підтримання первісним позивачем своїх позовних вимог підтверджує факт наявності невирішеного спору щодо визначення місця проживання дитини.

Крім того, судом першої інстанції, всупереч судовій практиці Верховного Суду, без виходу до нарадчої кімнати було прийнято заяву відповідача за первинним позовом (позивача за зустрічним позовом) про уточнення позовних вимог.

Просить скасувати рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2024 року в частині відмови у задоволенні первісного позову та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

14 жовтня 2024 року ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що вимоги ОСОБА_1 нею повністю не визнаються.

Наголошує, що думку дитини було заслухано без її участі та участі її представника.

Судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що найкращим інтересам дитини відповідатиме його постійне проживання разом із матір`ю, яка створила усі необхідні умови для безпечного та гармонійного розвитку сина.

Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду без змін.

Рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.05.2010 між позивачем та відповідачем за первісним позовом було зареєстровано шлюб Злазненською сільською радою Костопільського району Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.05.2010 року, який розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2023 року у справі № 570/4226/23.

Під час перебування у шлюбі в сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач за первісним позовом разом з дітьми проживає в АДРЕСА_2 без реєстрації (довідка Головинської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 311 від 27.07.2023 року).

Згідно довідки Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області № 372 від 04.09.2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їхні діти зареєстровані в АДРЕСА_1 .

Власником даного будинку є ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.09.2013 року.

Рішенням виконавчого комітету Головинської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 85 від 30 листопада 2023 року затверджено висновок органу опіки та піклування, яким встановлено участь ОСОБА_1 у вихованні його дітей за визначеним графіком.

У висновку органу опіки та піклування Головинської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 50 від 28 травня 2024 року про визначення місця проживання дітей зазначено, що за доцільне слід визначити їх місце проживання з матір`ю.

У свою чергу, у висновку органу опіки та піклування Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області № 119/01-15/24 від 11 червня 2024 року вказано, що, взявши до уваги усі обставини справи та врахувавши думку дитину, вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_4 проживає як з матір`ю, так і з батьком, по їх бажанню, і таке проживання влаштовує його батьків.

За місцем проживання як позивача так і відповідача за первісним позовом створені належні умови для проживання та виховання їхнього неповнолітнього сина.

Наслідком визначення місця проживання ОСОБА_4 разом з батьком буде розлучення його з рідними сестрами, що може негативно вплинути на психологічне здоров`я дітей.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У разі спору місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною шостою вказаної статті передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У справі, що переглядається наявні два висновки органів опіки і піклування, згідно яких за доцільне є визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 як з батьком, так і з матір`ю.

Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що їхній спільний син певний період часу проживає з батьком, а потім з матір`ю, що влаштовує сторони, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні первісного позову, оскільки це відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема, обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано думку дитини, яка пояснила, що бажає проживати з батьком, оскільки має тісні соціальні зв`язки саме в с. Котів, варто зазначити наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Разом із тим, колегія суддів наголошує, що згода дитини на проживання з одним із батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини (постанова ВС від 27 січня 2021 року у справі №727/3856/18).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Крім того, враховуючи думку дитини, суди повинні розуміти, що малолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини (зокрема, дитина тривалий час проживає з батьком, який чинить перешкоди у спілкування матері з сином, що призвело до такого негативного наслідку, як втрата сталих емоційних зв`язків матері та дитини).

Таким чином, саме лише висловлене дитиною бажання проживати з батьком не може бути безумовною підставою для відповідного визначення місця проживання, оскільки при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та у сукупності.

Думка дитини щодо її бажання проживати з батьком у контексті цієї справи є непереконливою з огляду на її малолітній вік.

Також колегія суддів вважає недоведеним твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 чинить перешкоди батьку у спілкування з сином, оскільки воно не підтверджено належними доказами, а стверджується лише самим ОСОБА_1 ..

Щодо прийняття місцевим судом заяви позивача за зустрічним позовом про уточнення позовних вимог, апеляційний суд зазначає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Ураховуючи наведені норми матеріального права, у повному обсязі встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні первинного позову про визначення місця проживання дитини.

Таким чином, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 19, 161, 171 СК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, ст.ст. 8, 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Дата складання повного тексту судового рішення - 21 листопада 2024 року.

Головуючий - суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.