Справа № 697/2614/23
Провадження № 2/697/209/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Кадухи А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Канів, Черкаської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» (далі також ТОВ «ВВС-Факторинг», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6902137.

Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2 100,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видався кредит.

Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 2 100,00 грн., шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № НОМЕР_1 , що належить відповідачу, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 162/09 від 19.09.2023 як технологічного оператора платіжного сервісу «Platon».

Кредитний договір укладений у формі електронного документу та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим персональним ідентифікатором.

Одноразовий персональний ідентифікатор НОМЕР_2 направлено відповідачу 12.03.2021 на номер мобільного телефону, вказаний нею у заявці на отримання грошових коштів 47 та введено позичальником у відповідне поле на сайті первісного кредитора 12.03.2021 о 15:10 год.

Таким чином, кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.

Ініціатором щодо укладення кредитного договору є відповідач, маючи необмежену кількість часу для ознайомлення з умовами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту, самостійно обрала дату укладення договору, погодилася з умовами кредитування та отримала від товариства кредитні кошти.

05.08.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідно до Реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості від 05.08.2021 до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором в сумі 7 896,00 грн., з яких 2 100,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 642,60 грн. сума простроченої заборгованості, 5 153,40 грн. сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам.

Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом.

Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена.

Загальна сума заборгованості станом на 10.10.2023 за кредитним договором становить 24 946,00 грн., яка складається з наступного: 7 896,00 грн. розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 17 050,32 грн. сума нарахованих відсотків станом на 10.10.2023.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання становить: 427,52 грн. збитки завдані інфляцією за період із 05.08.2021 по 24.02.2022; 131,74 грн. три проценти річних від простроченої суми за період із 05.08.2021 по 24.02.2022.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВВС-Факторинг» заборгованість за Кредитним договором № 6902137 від 12.03.2021 у розмірі 24 946,32 грн.: збитки завдані інфляцією у розмірі 427,52 грн.; три проценти річних у розмірі 131,74 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 147,20 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 900,00 грн.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2023 (а.с.95) прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

20.12.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві зазначила, що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості первісного кредитора по вказаному кредитному договору. Розрахунок заборгованості, який подано до суду позивачем та підписаний ним за кредитним договором № 6902137 від 12.03.2021, згідно якого станом на 10.10.2023 заборгованість відповідача за вказаним договором складає: 24 946,32 грн., з яких 7 896,00 грн. розмір заборгованості на дату ВПВ; 17 050,32 грн. сума нарахованих відсотків зроблений ним за період з 05.08.2021 по 10.10.2023 (відсоткова ставка 1,02%), тобто після укладення договору факторингу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Сформований розрахунок позивачем за період з 05.08.2021 по 10.10.2023 має розбіжності в зазначеній даті Договору № 6902137, зокрема вказана дата 27.11.2020, а нижче зазначено дату 12.03.2021.

Позивачем не надано суду доказів щодо виникнення заборгованості по кредитному договору № 6902137 та методики її розрахунку.

За умовами договору надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № 6902137 від 12.03.2021 кредит відповідачу надано строком на 30 днів, до 11 квітня 2021 року включно, тому відсотки в межах строку дії договору становлять 642,60 грн. Щодо простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам в розмірі 5 153,40 грн., то в матеріалах справи відсутній розрахунок «простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам», не вказано розмір підвищених відсотків, від якої суми та за який період вони нараховані.

Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 6902137, був наданий фізичній особі на придбання товарів (робіт/послуг) або на задоволення особистих/споживчих потреб, тому усі проценти за неправомірне користування кредитними коштами, нараховані після 01.03.2020, та станом на дату нарахування таких процентів не завершена дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (а.с.103-112).

25.03.2024 представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, якою просив стягнути з ОСОБА_1 на користь «ВВС-Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 6902137 від 12.03.2021 у розмірі 2 742,60 грн. та збитки завдані інфляцією у розмірі 277,43 грн., 3 проценти річних у розмірі 71,68 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 147,20 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 900,00 грн. (а.с.132-135).

25.03.2024 представник позивача ОСОБА_2 направив до суду додаткові пояснення в яких пояснив, що позивач заперечує проти пояснень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та звертає увагу, що після спливу строку кредиту припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені проценти за договором та інших платежів за цим договором.

З цього приводу зазначає, що представником позивача подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку з помилковим розрахунком розміру заборгованості за кредитним договором № 6902137 від 12.03.2021 та помилковим розрахунком розміру збитків завдані інфляцією та трьох процентів річних.

Відповідач звертає увагу, що вона звільняється від відповідальності перед позивачем за прострочення зобов`язання за договором на підставі п. 6 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

З даним твердженням не погоджується, оскільки у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір або делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 в справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.

Враховуючи те, що зобов`язання відповідача сплатити борг позивачу не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до моменту звернення з позовною заявою до суду.

Враховуючи приписи пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, інфляційні збитки за період 12.04.2021 23.02.2022 складають 277,43 грн., а відсотки за користування грошовими коштами за період 12.04.201 23.02.2022 становить 71,68 грн.

Також звертає увагу, що відповідачем не заперечується факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів за умовами договору, зокрема, останнім не надано суду відомостей на підтвердження не заповнення анкети на отримання грошових коштів в кредит, не підписання договору, на надання чи заволодіння його персональними даними іншими особами (звернення до правоохоронних органів тощо), тобто доказів вчинення шахрайських дій відносно персональних даних відповідача матеріали справи не містять.

Все вищенаведене дає підстави позивачу розцінювати позицію відповідача як намагання ввести суд в оману, небажання визнавати розмір боргу та погашати заборгованість, тим самим уникнути від відповідальності за зобов`язаннями.

Отже, позивачем доведено, що договір укладено в належній формі. Відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомлюватися з договором на сайті товариства в особистому кабінеті.

Оскільки відповідач не виконував належним чином кредитного договору, то на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВВС-Факторинг» заборгованість за Кредитним договором № 6902137 від 12.03.2021 у розмірі 2 742,60 грн.; збитки завдані інфляцією у розмірі 277,43 грн.; три проценти річних у розмірі 71,68 грн. та судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 147,20 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 900,00 грн. (а.с.143-147).

25.03.2024 від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява в якій вона погоджується на запропоновані позивачем зміни та визнає їх в частині зменшення розміру позовних вимог, а саме щодо стягнення з неї заборгованості за Кредитним договором № 6902137 від 12.03.2021 у розмірі 2 742,60 грн.; збитків завданих інфляцією у розмірі 277,43 грн.; три проценти річних у розмірі 71,68 грн. Однак відповідач не погоджується з сумою витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 900,00 грн. та просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, керуючись реальністю адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критеріями співмірності відповідно до ст. 137 ЦПК України та розумності їхнього розміру (а.с.157-158).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.03.2024 поновлено представнику позивача процесуальний строк на подання заяви про зменшення позовних вимог у цивільній справі та прийнято до розгляду заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» - адвоката Юхименка Юрія Юрійовича про зменшення позовних вимог у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (вх. № 3139 від 25.03.2024), розгляд справи відкладено на 24.04.2024 (а.с.160-161).

09.04.2024 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на заяву про зменшення позовних вимог, клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому відповідач зменшені позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо стягнення з неї на користь ТОВ «ВВС-Факторинг» заборгованості за кредитним договором № 6902137 від 12.03.2021 у розмірі 2 742,60 грн.; збитки завдані інфляцією у розмірі 277,43 грн.; три проценти річних у розмірі 71,68 грн. Проте не погоджується з сумою витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 900,00 грн. та просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, враховуючи співмірність заявлених витрат за надання правової допомоги, а також те, що справа є малозначною, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, тому дії щодо досудового аналізу справи та написання позовної заяви не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи; справа розглядається за відсутності представника позивача, яким подана заява про зменшення позовних вимог в зв`язку з помилковим розрахунком заборгованості, а тому витрати на правничу допомогу у сумі 4 900,00 грн. не відповідають критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (а.с.169-172).

24.04.2024 від представника позивача надійшло заперечення на клопотання в якому позивач заперечує проти клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, вважає його необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Даним клопотанням не обгрунтовано підстав неспівмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката щодо складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто стороною відповідача не зазначено жодної обгрунтованої підстави щодо неспівмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката. Вважають, що вказані витрати пов`язані з розглядом вказаної справи та документально підтверджені та доведені. Просить суд клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу залишити без задоволення (а.с.180-185).

Представник позивача ТОВ «ВВС-Факторинг» в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила прийняти до уваги твердження, викладені нею у відзиві на позовну заяву та відповіді на заяву про зменшення позовних вимог. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу просить задовольнити (а.с.175).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 12.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 6902137, за умовами якого відповідачу наданий кредит у розмірі 2 100,00 грн., строком на 30 днів до 11.04.2021, зі зниженою процентною ставкою 1,02% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. даного договору; стандартною процентною ставкою 2,3% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується у межах строку надання кредиту, вказаного в п. 3.1. цього договору, якщо позичальник не виконав умови, передбачені п. 4.1. даного договору (п. 2.1, 3.1, 4.1, 4.2 договору) (а.с.11-15).

Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 6902137 підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором № UA341844 (а.с.15).

Згідно з п. 2.1, 3.1, 4.1 кредитного договору № 6902137 від 12 березня 2021 року, первісний кредитор надав відповідачу кредит у сумі 2 100,00 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів до 11 квітня 2021 року включно, зі сплатою зниженої процентної ставки 1,02% від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

У п. 4.1. договору зазначено, що знижена процентна ставка в розмірі 1,02% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 372,3% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. даного договору, якщо позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк надання кредиту або протягом трьох робочих днів, що слідує за датою, визначеною в п. 3.1. даного договору. Знижена процентна ставка скасовується з дати її застосування, у разі якщо до відносин між сторонами застосовується Стандартна процентна ставка.

Відповідно п. 4.2 вказаного договору, стандартна процентна ставка в розмірі 2,3% від суми кредиту за кожен день користування кредитом є фіксованою і становить 839,50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1 цього договору, якщо позичальник не виконав умови, передбачені п. 4.1 даного договору.

За змістом п. 4.6 договору, в будь-якому випадку проценти нараховуються до повного виконання позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за цим договором, проте не більше ніж 100 календарних днів з першого дня прострочення, після чого нарахування процентів може бути припинено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Згідно з п. 9.2 кредитного договору, з першого дня прострочення строку кредиту нараховуються проценти відповідно до умов п. 4.2 цього договору протягом 100 днів (включно).

У Додатку №1 до Договору позики № 6902137 від 12.03.2021 встановлено графік платежів та зазначено, що сума позики складає 2 100,00 грн., процентна ставка 1,02%, строк користування позикою 30 днів, річна процентна ставка 372,30%. Сукупна вартість позики складає: 131% від суми позики (у процентному вираженні), 2 742,60 грн. (у грошовому вираженні) та включає в себе: 31% від суми позики, 642,60 грн. (у грошовому вираженні). Додаток № 1 до Договору позики підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA341844 (а.с.16).

ТОВ «ФК «АРАГОН» виконало свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, відповідачу надано кредит в розмірі 2 100,00 грн. строком на 30 днів, що підтверджується довідкою щодо ідентифікації Позичальника в системі ТОВ «ФК «АРАГОН» від 12.03.2021 (а.с.42) та інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» про проведення відповідної транзакції вих. № 162/09 від 19.09.2023 (а.с.69).

Таким чином, судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 12.03.2021 між ТОВ «ФК «Арагон» (первісним кредитором) та ОСОБА_1 кредитного договору № 6902137 та отримання 12.03.2021 позичальником кредитних коштів в сумі 2 100,00 грн. на емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» карту № НОМЕР_1 , на яку здійснено переказ коштів ОСОБА_1 .

Наведене свідчить про те, що відповідач прийняла пропозицію від ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН».

Наведені обставини визнаються і не заперечуються сторонами, а відтак, в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

05 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено Договір про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АРАГОН» відступило ТОВ «ВВС-Факторинг» усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли та існують на дату укладення цього договору та визначені в Додатку №1 до даного договору (а.с.43-45), в тому числі і до боржника ОСОБА_1 , яка станом на 05.08.2021 (дата укладення договору факторингу) мала заборгованість за кредитним договором № 6902137 від 12.03.2021 у розмірі 7 896,00 грн., з яких 2 100,00 грн. прострочена заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 642,60 грн. прострочена заборгованість по відсоткам, 5 153,40 грн. прострочена заборгованість по підвищеним відсоткам (Додаток №1 до Договору факторингу) (а.с.53).

У заяві про зменшення позовних вимог позивачем заявлено до стягнення сума заборгованості за кредитним договором № 6902137 від 12.03.2021 у розмірі 2 742,60 грн., яка згідно розрахунку заборгованості складається з тіла кредиту 2 100,00 грн. та суми нарахованих відсотків за період з 12.03.2021 11.04.2021 (30 днів) 642,60 грн. (а.с.136).

Дана сума заборгованості визначена на підставі наданих позивачем доказів та визнана відповідачем.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 6902137 від 12.03.2021 вбачається, що його укладено в електронній формі.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом враховано і висновок Верховного Суду, зроблений в постанові від 06.02.2019 у справі № 175/4753/15-ц, провадження № 61-8449св18, за яким згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За нормою ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Так, судом встановлено, що відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт кредитодавця та обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та строк кредитування, зазначила свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти у розмірі 2 100,00 грн., пройшла всі етапи підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу.

Таким чином, суд вважає, що ТОВ «ФК «АРАГОН» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а остання отримала грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитним договором, згідно якого сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування.

П. 11.4.10. вищезазначеного кредитного договору передбачено, що позичальник надав згоду на укладення кредитодавцем з будь-якою третьою особою договору відступлення права вимоги за цим договором або іншого договору, за яким переходить право вимоги заборгованості від позичальника за цим договором.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з договору про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021 від 25.08.2021, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі Боржників, укладеними між кредитором і боржниками.

Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021 від 25.08.2021, ТОВ «ВВС-Факторинг» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 6902137 від 12.03.2021 і загальна сума заборгованості становить 2 742,60 грн.

Наявність кредитної заборгованості в розмірі 2 742,60 грн. підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було в подальшому неодноразово пролонговано відповідними Указами Президента України. Тобто дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом на час розгляду даної справи.

Відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 12.04.2021 по 23.02.2022 включно від суми заборгованості в розмірі 2 742,60 грн. і визначено в розмірі 277,43 грн. та розрахунок 3% річних за цей же період в розмірі 71,68 грн. (а.с.136).

Зважаючи на вказане вище позивачем не порушено прав відповідача в частині періоду обрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості, а тому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, який також не оспорюється відповідачем.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що судом достовірно встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за договорами, що свідчить про неналежне виконання останньою умов укладеного договору, а також позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає уточнений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи, 18.09.2023 між позивачем та адвокатським бюро «Тараса Онищенка» в особі керуючого бюро адвоката Онищенка Т.О. укладено договір про надання правничої допомоги № 2023/09/8 (а.с.75-79).

19.10.2023 між позивачем ТОВ «ВВС-Факторинг» та адвокатським бюро «Тараса Онищенка» в особі керуючого бюро адвоката Онищенка Т.О. укладено додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги № 2023/09/18 від 18.09.2023, відповідно до якої клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами…. (а.с.70-73).

У позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог позивач в особі представника просить стягнути з відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 900,00 грн.

Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представник ТОВ «ВВС-Факторинг» адвокат Юхименко Ю.Ю. надав суду наступні документи:

- договір №2023/09/18 про надання правничої допомоги від 18 вересня 2023 року (а.с.75-79);

- додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги № 2023/09/18 від 18.09.2023 від 19.10.2023 (а.с.70-73);

- протокол погодження видів правничої допомоги та договірної ціни (а.с.74);

- рахунок № 38 від 21.11.2023 на оплату правничої допомоги за Договором №2023/09/18 від 18.09.2023 (а.с.89);

- акт прийому-передачі наданих послуг від 21.11.2023, згідно з яким вказано послуги: надання усної консультації стосовно складання позовної заяви ТОВ «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Узгодження правової позиції 1 год. вартість 900,00 грн.; складання позовної заяви ТОВ «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6902137 від 12.03.2021 2 год. вартість 4 000,00 грн., а всього на суму 4 900,00 грн. (а.с.88);

- платіжну інструкцію в національній валюті від 22.11.2023 № 2149 про отримання адвокатським бюро «Тараса Онищенка» від ТОВ «ВВС-Факторинг» грошових коштів в сумі 4 900,00 грн. за надання правничої допомоги (а.с.87).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розгляд справи № 697/2614/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, підготовка позовної заяви в цій справі, яка є типовою, не потребувала збирання додаткових доказів та значного часу на її підготовку, як і проведення усної консультації протягом тривалого часу, а тому враховуючи співмірність заявлених до стягнення сум заборгованості, позовні вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково в розмірі 2 000,00 грн.

Враховуючи задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 147,20 грн., які було сплачено ТОВ «ВВС-Факторинг» при зверненні до суду з даним позовом, що підтверджується платіжною інструкцією № 1829 від 21 листопада 2023 року (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 6902137 від 12.03.2021 у розмірі 2 742,60 грн. (дві тисячі сімсот сорок дві гривні, 60 копійок), збитки завдані інфляцією у розмірі 277,43 грн. (двісті сімдесят сім гривень, 43 копійки) та три проценти річних у розмірі 71,68 грн. (сімдесят одна гривня, 68 копійок), що разом становить 3 091,71 (три тисячі дев`яносто одна гривня, 71 копійка).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень, 20 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень, 00 копійок).

В іншій частині відшкодування витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг», ; місцезнаходження: 01103, м. Київ, вул. Підвисоцького Професора, буд. 10/10.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий Б . К . Скирда