Справа № 352/236/24
Провадження № 2/352/243/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Струтинського Р. Р.

з участю секретаря Гребінника В. М.

представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої в результаті вчинення протиправних дій,

у с т а н о в и в :

Позивачка 18.01.2024 звернулася в суд з позовом до відповідачки про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 9600 грн, моральної шкоди в розмірі 50000 грн, та судових витрат, що складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн, та витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 04.08.2023 близько 11 год 08 хв відповідачка ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Івано-Франківську, з метою вчинення хуліганських дій, зайшла в офісне приміщення АДРЕСА_1 , де обзивала присутніх там людей нецензурною лайкою, а також, вийнявши заздалегідь приготовану баночку із вмістом зеленки, облила товарно-матеріальні цінності та приміщення. В результаті протиправних дій відповідачки ряд товару було пошкоджено та приведені до непридатного стану. Товарно-матеріальні цінності належать ФОП ОСОБА_3 . Згідно акту від 04.08.2023 протиправними діями відповідачка спричинила позивачці матеріальні збитки на суму 9600 грн. Крім того, протиправні дії відповідачки заподіяли і моральну шкоду, яка полягає у перенесеному стресі, внаслідок якого позивачка перебуває в стані пригнічення, депресії, вона втратила спокій та сон, погіршилось самопочуття. Заподіяну моральну шкоду позивачка оцінює в 50000 грн.

У поданому представником відповідачки- адвокатом Назарук О. В. відзиві, остання позов не визнала, мотивуючи, що за фактом вчинення правопорушення працівниками поліції складено протокол серії ВАБ №994167 від 12.08.2023, яким установлено, що 04.08.2023 близько 11 год 08 хв відповідачка облила ОСОБА_5 зеленкою, чим нанесла шкоду офісному приміщенню. Даний протокол розглядався Івано-Франківським міським судом, який закрив проввадження в справі про адміністративне правопорушення щодо відповідачки у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, позивачка була відсутня в приміщенні в момент виникнення конфлікту, та прибула туди вже після того, як поліція покинула приміщення. Також ОСОБА_5 подавала заяву про правопорушення, в якій вказала, що саме їй, а не позивачці завдано матеріальні збитки. Щодо відшкодування матеріальних збитків, позивачка не вказала в чому полягають ці збитки, причиний зв`язок між збитками та вчиненим відповідачкою правопорушенням. Вважає, що видаткова накладна на товар, акт приймання-передачі товару та дефектний акт є обґрунтуванням матеріальних збитків позивачки тільки по тому факту, що сума заявленої майнової шкоди в 9600 грн відповідає за сумою поданим позивачкою копіям документів на товар. Постановою Івано-Франківського міського суду від 30.11.2023 у справі про адміністративне правопорушення щодо відповідачки, зазначено, що остання завдала шкоду офісному приміщенню. Тобто шкоди товарно-матеріальним цінностям не завдано. Також всі докази матеріальних збитків, долучених до матеріалів справи, а саме акт приймання-передачі товару від 01.06.2023, дефектний акт від 04.08.2023 складені позивачкою та ОСОБА_5 , які є подругами, вони не підтверджені жодними іншими документами чи засобами доказування. Що стосується моральної шкоди, вважає, що відповідачка жодним чином не завдала позивачці, яка не була присутня під час конфлікту в офісному приміщенні, моральних страждань, які б призвели до депресії чи образи честі та гідності. Також відповідачка не визнає витрати позивачки на правову допомогу в розмірі 7000 грн, оскільки позовна заява підписана самою позивачкою, з акту виконаних робіт незрозуміло, яку саме позовну заяву готував ОСОБА_1 та в якій справі. Тому вимога про стягнення з відповідачки цих витрат є необґрунтованою. Просила в позові відмовити.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити.

Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази надані сторонами, суд вважає вимоги позивачки такими, що підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Установлено, що 04.08.202 об 11 год 08 хв відповідачка ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , в офісному приміщенні, висловлювалась нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_5 , облила останню зеленкою, чим нанесла матеріальну шкоду офісному приміщенню.

Згідно постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.11.2023, яка набрала законної сили 12.12.2023, провадження у справі про адмінітсративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за ст. 173 КУпАП закрито на підстав ст. 38, п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.16).

Указаний факт визнається ОСОБА_4 , зокрема в наданих письмових поясненнях дільничному офіцеру СДОП ВП Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 12.08.2023, відповідачка зазначила, що вилила пляшечку зеленки на майно офісу по АДРЕСА_2 , а також на стіни (а.с.19).

Згідно витягу №043 з реєстру платників єдиного податку (а.с.8) позивачка ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, перелік видів господарської діяльності: інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Згідно договору оренди комерційного приміщення від 31.07.2023, приміщення офісу АДРЕСА_1 передано в оренду позивачці ОСОБА_3 (а.с. 12-15).

Актом прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей від 01.06.2023 ФОП ОСОБА_5 передала, а ФОП ОСОБА_3 прийняла товарно-матеріальні цінності- 42 позиції на суму 9600 грн (а.с.24).

Приписами ст. 11, 22, 1166 ЦК України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом статті 1166 ЦК України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду; шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та - вина особи у заподіянні шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Водночас у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд критично оцінює наданий позивачкою дефектний акт від 04.08.2023 на підтвердження заявлених вимог в частині відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди в розмірі 9600 грн, оскільки в даному документі наведено список товарів, аналогічний списку вказаному в акті прийому-передачі, у тій самій кількості- 42 позиції, що не підтверджує факт пошкодження саме цих товарів, та саме у тій самій кількості, також у даному акті не зазначено перелік виявлених дефектів товарів.

Слід зазначити, що дефектний акт- це документ, який підтверджує факт пошкодження або дефектів певного матеріального об`єкту, який складається та підписується членами кваліфікованої комісії і містить перелік робіт, необхідних для усунення зазначених дефектів.

Форма дефектного акта може бути різною, однак, необхідно дотримуватись обов`язкових реквізитів, зокрема, вимог щодо первинного документа відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Як убачається з долученого представником відповідачки відеодоказу (а.с.68), у приміщенні офісу розлито рідину зеленого кольору на підлогу, також по меблях, стіні та частково товарах, однак стверджувати, що це саме товар, що зазначений в дефектному акті, та в такій кількості, неможливо, як неможливо і встановити чи ці товари стали непридатними для реалізації, тобто знищеними.

На підставі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. А як вказує ст. 79 цього Кодексу - достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, долучений дефектний акт судом не може бути взятий до уваги як доказ, жодних інших підтверджуючих належних та допустимих доказів, зокрема висновку експертизи, на підтвердження матеріальних збитків, позивачкою не надано.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість вимог позивачки щодо стягнення в її користь заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 9600 грн, та в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо відшкодування моральної шкоди судом ураховується наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

При оцінці обґрунтованості вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Визначаючи розмір належної до компенсації моральної шкоди, суд виходить з наступного.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом («Stankov v. Bulgaria» (Станков проти Болгарії) від 12 липня 2007 р.).

У рішенні в справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (пункт 37 рішення, скарга № 42255/04) від 01.07.2010 ЄСПЛ нагадав свою незмінну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс.

З огляду на викладене, суд ураховує доведену у встановленому порядку вину відповідачки ОСОБА_4 у скоєнні дрібного хуліганства, внаслідок якого пошкоджено товар, належний ФОП ОСОБА_3 , що призвело до хвилювань та переживань останньої, та виходячи з міркувань розумності і справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Суд також урахував правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо вимог про стягнення судових витрат по справі суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано квитанцію №01/24 від 15.01.2024 (а.с.26) за надання консультації, підготовки позовної заяви на суму 7000 грн, яку отримав ОСОБА_1 , та акт виконаних робіт від 15.01.2024 (а.с.27).

Велика Палата Верховного Суду, у справі № 910/12876/19, звернула увагу на те, що при зверненні з клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу, адвокатом повинно бути надано детальний опис витраченого часу на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо).

Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Інформація, яка міститься в акті приймання-передачі виконаних робіт, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Також, відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази здійснення стороною таких витрат.

Проте, всупереч вищезазначеному, позивачкою не надано суду достатніх доказів понесених витрат, а саме: договору про надання правничої допомоги, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Вказана позиція відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Установлено, що відповідачка є інвалідом першої групи (а.с.21), згідно ч.1 п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, тому сплачений позивачкою судовий збір у сумі 1211, 20 грн слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 15, 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст. 137, 141, 263-265, 269 ЦПК України, суд ,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої в результаті вчинення протиправних дій задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 20.11.2024.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ