КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-з/824/1110/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кузнєцова Іллі Сергійовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 червня 2023 року та ОСОБА_2 на додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення з грошових коштів.

Просив суд стягнути з відповідача на сою користь 22 500,00 грн, у тому числі: 9 000,00 грн орендної плати за фактично не надану оренду, 9 000,00 грн безпідставно неповернутого заставного платежу, 4 500,00 грн штрафу за порушення умов договору, а також судові витрати у справі.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року позовні вимоги було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 22 500,00 грн, які складаються з 9 000,00 грн орендної плати за фактично не надану оренду, 9 000,00 грн безпідставно неповернутого заставного платежу, 4 500,00 грн штрафу за порушення умов договору, а також судовий збір в розмірі 764,40 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року заяву представника заявника (відповідача) ОСОБА_2 - адвоката Диканя Павла Олеговича про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено.

Поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів скасовано.

Призначено справу за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання в приміщенні суду на 22 жовтня 2020 року о 11 год. 00 хв.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 29 червня 2023 року позовні вимоги було залишено без задоволення.

Здійснено поворот виконання заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 22 500,00 грн, які складаються з 9 000,00 грн орендної плати за фактично не надану оренду, 9 000,00 грн безпідставно неповернутого заставного платежу, 4 500,00 грн. штрафу за порушення умов договору, а також судовий збір в розмірі 764,40 грн та в порядку повороту виконання заочного рішення суду стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вказані вище кошти.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року вимоги заяви, поданої представником відповідача - адвокатом Диканем П.О. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати (сплату судового збору) за заяву про перегляд заочного рішення у розмірі 420,40 грн.

В іншій частині вимог заяви відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 22 500,00 грн, у тому числі: 9 000,00 грн - орендної плати за фактично не надану оренду, 9 000,00 грн - безпідставно неповернутого заставного платежу, 4 500,00 грн - штрафу за порушення умов договору.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року скасовано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 764,40 грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1152,60 грн судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

22 червня 2024 року представник позивача Кузнєцов І.С. подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат.

Заяву обґрунтував тим, що питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось.

Витрати на професійну правничу допомогу у становлять 7 000,00 грн.

Вважає, що заяву подано в строк та є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу.

Вислухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає залишенню без розгляду враховуючи наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилом ч. 1, п.1 ч. ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19), законодавцем визначено процесуальний наслідок не подання до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з момент у винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про ухвалення додаткового судового рішення без розгляду.

Таким чином, положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України мають імперативний характер та зобов`язують суд залишити без розгляду таку заяву.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Постанова Київського апеляційного суду у даній справі прийнята 10 червня 2024 року, отже строк для подачі таких доказів закінчувався.

Клопотання про визнання поважною причину пропуску строків на подання доказів понесення витрат на правничу допомогу не подавав. Підтвердження поважності причин пропуску строків не надано.

Колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для залишення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу без розгляду на підставі ч. 8 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 390 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кузнєцова Іллі Сергійовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 червня 2023 року та ОСОБА_2 на додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів- залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко