Провадження №: 4-с/755/142/24
У Х В А Л А

про залишення скарги без розгляду

"10" вересня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., вивчивши матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: суб`єкти оскарження - Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Переяславський ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач - ОСОБА_2 , на бездіяльність органу примусового виконання, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва 29.08.2024 надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: суб`єкти оскарження - Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Переяславський ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач - ОСОБА_2 , на бездіяльність органу примусового виконання, яку 02.09.2024 була передано в провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до заявлених вимог, скаржниця просить суд:

1)поновити строк на подання скарги на бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві та Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

2)зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасувати арешт накладений відповідно до постанови від 26.02.2019 «Про арешт майна боржника» у виконавчому провадженні № НОМЕР_1;

3)зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасувати арешт накладений відповідно до постанови від 18.03.2019 «Про арешт коштів боржника» у виконавчому провадженні № НОМЕР_1;

4)зобов`язати державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт накладений відповідно до Постанови від 03.04.2020 «Про арешт коштів боржника» у виконавчому провадженні № НОМЕР_2;

5)зобов`язати державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт накладений відповідно до Постанови від 12.03.2020 «Про арешт коштів боржника» у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

Мотивуючи скаргу, ОСОБА_1 зокрема, але не виключно, посилається на те, що представником боржника на адресу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) були надіслані клопотання про скасування арешту від 12.01.2024 № 12/01-24 та від 12.01.2024 № 12/01-24(2). 14.02.2024 був отриманий рекомендований лист від Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.01.2024 № 7498, яким було відмовлено у задоволенні клопотання про зняття арешту, у зв`язку із відсутністю підстав. Вказані рішення виконавця вважає протиправними та такими, що порушують права боржника, оскільки у зв`язку із закінченням виконавчого провадження ОСОБА_1 втратила статус боржника. Вважає, що при закінченні виконавчого провадження виконавець зобов`язаний скасувати усі арешти та заборони, накладені в рамках такого виконавчого провадження, однак, виконавцем цього здійснено не було. Представник боржниці вказав, що про бездіяльність виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві та виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не скасуванні накладених поза межами виконавчого провадження арештів, йому стало відомо 14.02.2024 з отриманих листів відповідей цих установ від 26.01.2024 № 6537 та від 30.01.2024 № 7498. Звернувшись до суду, у встановлені строки зі скаргою, ухвалою Дніпровського районного суду міста від 26.02.2024 у справі № 755/3110/24, скаргу повернуто суб`єкту звернення. Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Вважає, що виконання вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України є поважною причиною, а тому пропушений строк, підлягає поновленню.

Таким чином, скаржником оскаржується бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві та Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з майна скаржника у межах виконавчих проваджень № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 755/13134/18 від 25.01.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 130931,35 грн.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як роз`яснено в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Мотивуючи скаргу, в частині пропуску строку, представник скаржниці зазначив, що звернувшись до суду, у встановлені строки зі скаргою, ухвалою Дніпровського районного суду міста від 26.02.2024 у справі № 755/3110/24, скаргу повернуто суб`єкту звернення, через ненадання доказів направлення скарги з додатками учасникам справи. Вважає, що виконання вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України є поважною причиною, а тому пропушений строк, підлягає поновленню.

Згідно ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Убачається, що скарга ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання подана до суду її уповноваженим представником ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» та така скарга зареєстрована судом 29.08.2024. Водночас про порушення прав скаржниці, як уважає її представник, останньому було достеменно відомо 14.02.2024, у зв`язку із чим останній вперше звернувся до суду, про що подав скаргу, проте ухвалою Дніпровського районного суду міста від 26.02.2024 у справі № 755/3110/24 зазначену скаргу було повернуто суб`єкту звернення, та така ухвала була доставлена до електронної скриньки адвоката 26.02.2024, що підтверджується даними Автоматизованої системи документообігу суду «Д-3», підтвердженими відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Таким чином, наведене у сукупності свідчить про пропуск скаржницею встановленого десятиденного строку для звернення до суду зі скаргою від дня, коли особа дізналася про порушення її права або свободи, зважаючи на те, що від дня постановлення ухвали суду від 26.02.2024, що не перешкоджало подальшому зверненню до суду зі скаргою після обставин, що передували поверненню, сплинуло шість місяців. При цьому, виконання вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України, що слугує підставою для поновлення пропущеного строку для звернення до суду зі скаргою, як просить представник скаржниці, не може бути поважною причиною для поновлення такого строку, оскільки зазначені вимоги могли бути усунуті у більш стислі строки, аніж шість місяців. Будь-яких інших поважних причин для поновлення строку для звернення до суду зі скаргою не наведено, як і не подано доказів неможливості звернення до суду у встановлений законодавством строк.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

За вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи вищевикладене, суддя доходить висновку про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: суб`єкти оскарження - Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Переяславський ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач - ОСОБА_2 , на бездіяльність органу примусового виконання, через пропуск строку на звернення до суду із скаргою, за відсутності доказів на підтвердження поважності пропуску строку та поважності причин пропуску такого строку.

Керуючись ст.ст. 120, 126, 127, 260, 353, 447-449 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: суб`єкти оскарження - Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Переяславський ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач - ОСОБА_2 , на бездіяльність органу примусового виконання - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: