Номер провадження: 22-ц/813/3126/24
Справа № 522/2544/23-Е
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю.І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

26.04.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

розглянувши питання про можливість відкриття апеляційного провадження апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2023 року позов ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, 15 листопада 2023 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2023 року залишено без руху, з підстав того, що апеляційну скаргу було подано з пропуском строку на апеляційне оскарження, несплату судового збору, а також з підстав того, що апеляційна скарга викладена не державною мовою.

Для усунення недоліків, які зазначені в ухвалі Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року, ОСОБА_1 був наданий десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення зазначених недоліків.

22 січня 2024 року копію ухвали Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року було направлено на адресу ОСОБА_1 , вказану у апеляційній скарзі.

З наявного у матеріалах справи рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію ухвали Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року, ОСОБА_1 отримала 25 січня 2024 року.

06 лютого 2024 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов лист в якому зазначено, що судовий збір нею не було сплачено у зв`язку із тим, що вона є інвалідом ІІ групи безстроково та надано як доказ Довідку серії МСЕ №038057.

Щодо строків подання апеляційної скарги, ОСОБА_1 повідомила суд, що не зобов`язана просити їх поновити у зв`язку із тим, що вони не були пропущені, оскільки апеляційну скаргу було подано у строк, вказаний в рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2023 року, яке вона отримала засобами поштового зв`язку 17 жовтня 2023.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 19 серпня 2020 року по справі №522/21763/17-ц (провадження № 61-4312св20), встановлений законом процесуальний строк може бути поновлений лише за відповідною заявою учасника справ, а не з ініціативи суду. Цим самим реалізується принцип диспозитивної цивільного судочинства.

Матеріалами справи встановлено, що рішення Приморським районним судом м. Одеси було винесено 25 серпня 2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку 15 листопада 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

ОСОБА_1 в своєму листі від 06.06.2023 року посилається на те, що копію оскаржуваного рішення вона отримала 17 жовтня 2023 року, а тому згідно квитанції про відправлення рекомендованого листа від 15 листопада 2023 року вбачається, що нею апеляційну скаргу було подано у визначений цивільним законодавством 30-ти денний строк, а тому процесуальні строки не було пропущено.

Проте, зазначені апелянтом обставини, а саме те, що повний текст оскаржуваного рішення був отриманий 17 жовтня 2023 року може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України,

Однак, ОСОБА_1 не ставить питання про поновлення пропущеного строку в апеляційній скарзі, також не ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження і у своєму листі.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання про поновлення строку на апеляційне оскарження за власною ініціативою, без відповідного клопотання апелянта.

Щодо посилання апелянта на його необмежене право на використання російської мови у сфері судочинства в Україні необхідно зазначити таке.

Частиною 1 ст. 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа

№10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч. 5 ст. 10 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова,

У ч. 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» зазначено, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

У судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»)

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою (ч. 1 ст. 9 ЦПК України).

У ч. 4 ст. 9 ЦПК України зазначено, що учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно, реалізуючи своє право на користування в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою володіють, а також право на судовий контроль на стадії досудового слідства, чи на оскарження судових рішень у апеляційній, касаційній інстанції заявник, який в установленому законом порядку був забезпечений послугами перекладача, вправі звертатися до нього по допомогу для перекладу документів, які готуються на розгляд суду за результатами якого може бути розпочато розгляд скарги, у тому числі ухвалено рішення про відкриття апеляційного чи касаційного провадження.

Переклад таких документів надає суду з`ясувати наявність в особи, яка звертається, прав на таке звернення, а також перевірити дотримання нею передбачених процесуальних вимог щодо змісту документа і його додатків, адже право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (п. 37 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» (заява № 8863/06)).

При цьому процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме судом процесуальних документів, переданих на його розгляд, складених недержавною мовою.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленими у справі

№ 686/24639/17 (провадження № 51-5496кмо18) та справі № 521/12324/18 (провадження № 51-5817кмо21).

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід вважати неподаною та повернути апелянту.

Керуючись ст. ст. 185, 357, 381 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію вважати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе