справа № 489/7082/24 провадження №2/489/2550/24
РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,

встановив:

У вересні 2024 позивач звернулась до суду з позовом в якому, після уточнення позовних вимог, просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.11.2016 та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 4000,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.06.2016. Від спільного шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.11.2016 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1200,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.08.2016, з урахуванням індексації. З 2016 року відповідач допомагає грошима на утримання дитини не постійно, маленькими сумами, не приймає ніякої участі в утримання і вихованні дитини. Донька тривалий час страждає хронічним захворюванням хронічним тонзилітом, потребує постійного інтелектуального та фізичного розвитку, посиленого і вітамінізованого харчування. Донька вже майже доросла дівчина, якій потрібен модний одяг та інші аксесуари, зараз вона навчається у вищому навчальному закладі на денному відділенні у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили. Відповідач добровільно приймати участь в утриманні доньки хоча б у мінімальному щомісячному розмірі 3196,00 грн. не бажає. В свою чергу, відповідач фізично здоровий, працездатний, хронічними хворобами не страждає, пенсійного віку не досяг, інших осіб на утриманні не має. Точний розмір доходів відповідача позивачу не відомий, оскільки він приховує від неї таку інформацію. За такого, вона вважає, що розмір аліментів має бути визначений у твердій грошовій сумі, та збільшений до розміру 4000,00 грн., щомісячно.

Відповідач надав до суду відзив на позов в якому просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути на утримання доньки аліменти у розмірі 1598,00 грн. В обґрунтування відзиву посилається на те, що, зі слів доньки, вона не проживає разом з матір`ю на момент подання позовної заяви, а проживає з молодим чоловіком на підставі згоди позивача. Позивач неодноразово визнана судом кривдником за вчинення домашнього насилля над моєю донькою на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.08.2024№ у справі 489/3722/24. За невиконання обмежувального припису позивач як кривдник притягується до відповідальності на підставі рішення суду від 16.08.2024 у справі №489/6172/24. Крім того, позивачем не надано ніяких підтверджень щодо підвищення розміру аліментів. В свою чергу, його стан здоров`я значно погіршився, у зв`язку із загостренням хвороб. Його матеріальний стан також суттєво погіршився у зв`язку з втратою роботи, ні якого майна він не має та знаходиться на утриманні дружини. В свою чергу, позивач отримує додаткові доходи, здаючи у оренду квартиру брата ОСОБА_4 . Вона здорова, має роботу за яку отримує платню, що значно перевищує мінімальну. Також, зі слів державного виконавця донька сторін звернулась у ДВС Центрального району щодо переведення на себе аліментів до досягнення її 23 років. За такого, просить суд задовольнити позовні вимоги частково у розмірі 1598,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Клопотань від учасників справи про проведення судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.06.2016.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №292, сторони записані батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.11.2016 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1200,00 грн., починаючи з 11.08.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

13.12.2016 Ленінським районним судом міста Миколаєва було видано виконавчий лист на виконання вищевказаного рішення суду.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданого Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість відповідач по сплаті аліментів з урахування індексації станом на 31.07.2024 становить 6316,76 грн.

Відповідно до довідки Чорноморського національного університету імені Петра Могили №9187 Б/24 від 09.09.2024 ОСОБА_3 з 01.09.2024 навчається в Чорноморському національному університеті імені Петра Могили на першому курсі денного відділення факультету філології за державним замовленням.

Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (довідка форми ОК-5) ОСОБА_2 з 2017 року не отримує доходи.

Згідно з довідкою Миколаївської філії Миколаївського обласного центру зайнятості №991 від 02.10.2024 ОСОБА_2 не перебуває на обліку в Миколаївські філії Миколаївського обласного центру зайнятості та інших центрах зайнятості, статусу безробітного не має, допомогу по безробіттю не отримує.

Згідно консультаційного заключення Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської міської ради від 08.02.2024 та результатів мультиспіральної комп`ютерної томографії органів грудної порожнини ОСОБА_2 встановлено діагноз: хронічний бронхіт та гемангіома тіла.

Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.08.2024 ОСОБА_1 визнано винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 04.05.2024 о 16:05 год., знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, з перевагою сили, вчинила сварку відносно своєї доньки ОСОБА_3 , під час якої штовхала, вдарила декілька разів рукою, чим навмисно спричинила емоційну невпевненість та могла завдати шкоди фізичному здоров`ю, таким чином спричинила домашнє насильство фізичного характеру.

Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.11.2024 ОСОБА_1 визнано винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та закрито провадження в справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що 11.07.2024 о 13:10 год. ОСОБА_1 за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , діючи умисно з перевагою сили, вчинила сварку відносно своєї доньки ОСОБА_3 , в ході якої штовхала останню, чим створила емоційну невпевненість та могла завдати домашнє насильство фізичного характеру.

За положеннями частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 18 Конвенції про захист прав дитини,прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частино першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України).

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до статей 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В силу частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 грн.

Положеннями статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Отже, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, позивач, як на підставу такої зміни, посилається на те, що з моменту винесення судового рішення від 25.11.2016 погіршилося її матеріальне становище, як одержувача аліментів, так як зросли її витрати на утримання дитини. Крім того, підвищився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Стягнення з особи аліментів на утримання дитини у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумнівів у суду. За таких умов, незначну за розміром протягом тривалого часу фактичну матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дитини не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (частина третя статті 82 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

У відзиві на позов відповідач частково визнав позовні вимоги в сумі 1598,00 грн., та зазначив, що він втратив роботу, не має жодного майна, знаходиться на утриманні дружини, та його стан здоров`я погіршився у зв`язку із загостренням хвороби.

Проте, суд звертає увагу на те, що відповідач є молодою, працездатною людиною, не має інших утриманців та не зазначає будь-яких інших обставин, які б унеможливлювали його можливість належного забезпечення неповнолітньої дитини.

Надані відповідачем докази, на підтвердження його стану здоров`я, не вказують на непрацездатність відповідача.

При цьому, суд вважає необґрунтованою, заявлену позивачем, вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, оскільки позивачем не представлено суду доказів, що саме такі витрати необхідні для належного утримання дитини, а також не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі, оскільки позивач не надала доказів на підтвердження наявності у відповідача більших доходів та спроможності відповідача сплачувати аліменти на дитину у визначеній нею сумі.

Отже, визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню, суд, враховує матеріальний стан відповідача; відсутність у відповідача на утриманні інших дітей; відсутність в матеріалах справи належних доказів щодо зареєстрованого за відповідачем права власності на нерухомість, грошові кошти, корпоративні права, об`єкти інтелектуальної власності, автомобілі, інше, а також відсутність доказів про витрати відповідача більше десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Крім того, визначаючи розмір аліментів, суд також враховує, що законодавець покладає обов`язок з утримання дітей на обох батьків.

Виходячи з наведеного, з урахуванням зміни майнового становища одержувача аліментів, враховуючи найкращі інтереси дитини, які превалюють над майновим становищем платника аліментів, необхідність захисту права дитини на належне утримання, з урахуванням її віку та потреб, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.11.2016 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 2500,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Такий розмір аліментів узгоджуватиметься з вимогами закону, відповідатиме інтересам дитини, і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Визначений розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено. Необхідно враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах тощо.

З приводу доводів відповідача, що дитина зараз не проживає з позивачем, а позивач отримує додаткові доходи, здаючи в оренду квартиру брата, суд не приймає їх до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджено жодним належним та допустимим доказом.

В свою чергу, визнання позивача винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не свідчить про те, що позивач не утримує дитину, не забезпечує її матеріально або витрачає аліменти, які сплачує відповідач, не за призначенням.

Що стосується посилання позивача про понесення нею витрат на лікування дитини, яка періодично хворіє, викладених у позовній заяві, то суд роз`яснює їй право на звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витратах на дитини, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), яке передбачено статтею 185 СК України та яка регулює саме участь батьків у додаткових витратах на дитину.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, у новому (збільшеному) розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 757,00 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини згідно рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.11.2016 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину (справа №489/3975/16, провадження №2/489/2265/16).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист, виданий Ленінським районним судом міста Миколаєва по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину (справа №489/3975/16, провадження №2/489/2265/16).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 757,00 грн. (сімсот п`ятдесят сім гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 21.11.2024.

Суддя І.В.Коваленко