Провадження № 4-с/161/80/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Лук`янчук О.А.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Арсенюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Райффайзен банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною скаргою.

В обґрунтування вимог вказує, що на виконанні Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебували три виконавчі провадження: № 9654745 (30.12.2009 року виконавчий документ повернуто стягувачу), № 16074395 (30.06.2010 року виконавчий документ повернуто стягувачу) та № 18414379 (30.06.2011 року виконавчий документ повернуто стягувачу). В межах вказаних проваджень на майно скаржника було накладено арешти, про наявність яких йому стало відомо у серпні 2024 року. 05.07.2024 року стягувачем ТОВ «ФК «кредит-Капітал» додало ОСОБА_2 довідку про відсутність заборгованості (борг сплачено в добровільному порядку). Матеріали вказаних виконавчих проваджень на разі є знищеними за закінченням терміну зберігання. 10.10.2024 року державним виконавцем роз`яснено ОСОБА_2 право зняття арешту за рішенням суду.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просить суд визнати бездіяльність органу ДВС протиправною та скасувати арешти на його майно, накладені в межах названих проваджень.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги підтримав, просив задовольнити.

Державний виконавець проти задоволення вимог заперечила.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебували три виконавчі провадження: № 9654745 (30.12.2009 року виконавчий документ повернуто стягувачу РБ «Аваль»), № 16074395 (30.06.2010 року виконавчий документ повернуто стягувачу ВАТ «Райфайзен Банк Аваль») та № 18414379 (30.06.2011 року виконавчий документ повернуто стягувачу ВАТ «Райфайзен Банк Аваль») (а.с.9-12).

В мехах названих виконавчих проваджень на майно ОСОБА_2 накладено арешт, а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 675370 від 20.03.2009 року, що винесена старшим державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Смірновою О.В., реєстраційний номер обтяження 8568331 від 23.03.2009 року; постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно, б/н від 20.11.2009 року, що винесена головним державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Приходько А.П., реєстраційний номер обтяження 9315203 від 04.12.2009 року; постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно, б/н від 29.03.2010 року, що винесена державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Новосад (Воробей) О.А., реєстраційний номер обтяження 9696619 від 06.04.2010 року (а.с.7-8).

25.09.2017 року всі права вимоги до ОСОБА_2 були відступлені до Пат «Комерційний Індустріальний Банк» (а.с.13), які згодом перейшли до ТОВ «ФК Кредит-Капітал».

Відповідно до копії квитанції від 03 липня 2024 року ОСОБА_2 сплатив заборгованість в добровільному порядку (а.с.15).

Згідно довідки № 010/82/1101/34383 від 05 липня 2024 року претензії з боку ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_2 відсутні (а.с.16).

Крім того, зважаючи на дату постанов виконавців у провадженнях в рамках яких були накладені обтяження на майно скаржника, їх матеріали на даний момент є знищеними у зв`язку із завершенням трирічного терміну зберігання, що відповідає положенням Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, приписами частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено мету накладення арешту, а саме: арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з ч. 1,2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що була чинна на час повернення виконавчого документу стягувачеві), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

З огляду на наведене, належними та допустимими доказами підтверджено, що рішення суду у розглядуваних виконавчих провадженнях на примусовому виконанні не перебувають, виконавчі провадження в межах яких було накладено арешт завершені провадженнями, на даний час у боржника відсутня заборгованість перед стягувачем, арешт майна протягом тривалого часу продовжує бути чинним, що позбавляє власника на власний розсуд розпоряджатися належним йому майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги в частині зняття арештів з майна та відсутність правових підстав обтяження майна скаржника.

Водночас, вимоги про визнання бездіяльності державних виконавців протиправними, зважаючи на дату відкритих виконавчих проваджень щодо боржника, є необґрунтованими та не підтвердженими належними та достатніми доказами.

Суд зауважує, що дії органу ДВС проведені згідно діючого на момент відкриття виконавчих проваджень законодавства для забезпечення ефективного виконання рішення суду.

Фактів ухилення державних виконавців від вчинення дій, які входять до кола їх повноважень та наявності правових підстав для їх вчинення судом не встановлено (відсутні підстави вважати, що дії зі скасування заходів заборони відчуження майна боржника на момент завершення виконавчого провадження були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені).

Керуючись ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Райффайзен банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, задовольнити.

Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт на майно ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) накладений:

-постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 675370 від 20.03.2009 року, що винесена старшим державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Смірновою О.В., реєстраційний номер обтяження 8568331 від 23.03.2009 року;

-постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно, б/н від 20.11.2009 року, що винесена головним державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Приходько А.П., реєстраційний номер обтяження 9315203 від 04.12.2009 року;

-постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно, б/н від 29.03.2010 року, що винесена державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Новосад (Воробей) О.А., реєстраційний номер обтяження 9696619 від 06.04.2010 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 18 листопада 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк