ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2024 року м. Кропивницький

справа № 394/916/23

провадження № 22-ц/4809/1058/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С.І., Письменного О.А.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2023 року у складі судді Краснопольської Л.П.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 14.12.2020. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача та Наказом банку про затвердження Витягу із Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua АТ КБ «Приватбанк» публічно пропонував невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікував «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином клієнт отримав доступ до всіх без виключення послуг банку.

Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_1 отримала кредитну картку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме відповідачці надана можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Згідно п. 2.1.1.2.12 договору, в разі починаючи з 181-дня з моменту порушення зобов`язань Клієнтом з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, проценти від неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 265 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін в процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86/4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна Голд».

Проте ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань за договором і продовжує ухилятись від виконання, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 14.12.2020, станом на 30.08.2023, відповідач має заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг в розмірі 61513,40 грн., яка складається з наступного: 50309,03 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11204,37 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду

Заочним рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг в розмірі 50309 грн. 03 коп. та судовий збір в сумі 2200 грн. 88 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом у розмірі 11204,37 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначав, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Зазначив, що відповідачем було підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, з якої вбачається що він висловив свою згоду про укладання кредитного договору.

Вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту та не взяв до уваги, що 14.12.2020 ОСОБА_1 було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій зазначено основні умови кредитування, зокрема і погоджену відсоткову ставку.

Таким чином, представник позивача вважає, що суд першої дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків, не врахував обставини справи, чим порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

14.12.2020 відповідач, з метою отримання банківських послуг, заповнила та підписала анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку на отримання кредиту у ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, «Умовами та Правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_1 отримала кредитну картку. (а.с. 21-23, 24-55).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua. (а.с. 56-60).

Позивач вказує, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 14.12.2020 станом на 30.08.2023 відповідач має заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг в розмірі 61513,40 грн., яка складається з наступного: 50309,03 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11204,37 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 13-20).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги), апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» оскаржує рішення суду лише в частині вимог, у задоволені яких відмовлено, тому, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, в іншій частині рішення апеляційним судом не перевіряється.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по нарахованих відсотках у сумі 11204,37 грн, суд першої інстанції виходив з того, що заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг та витяг з Умов та Правил надання послуг не можуть бути належним доказом узгодження істотних умов кредитного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема, заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами.

Судом встановлено, що у анкеті-заяві позичальника від 14 грудня 2020 року процентна ставка не зазначена. При цьому зазначено лише анкетні дані відповідача, його контактна інформація, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Однак відсутні відомості про розмір процентів за користування кредитом та порядок сплати кредиту.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування кредитної заборгованості, крім самого розрахунку за договором №б/н від 14.12.2020, посилався на Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана відповідачем 04.12.2021, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а також паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем 04.12.2021 року.

Однак, заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг та паспорт споживчого кредиту не можуть бути належним доказом узгодження істотних умов кредитного договору, оскільки містять інформацію про усі наявні у АТ КБ «ПриватБанк» типи кредитних карток та умови їх використання. Поряд з цим відсутні відомості про узгодження з відповідачем конкретного типу кредитної картки, яка була йому надана, а також процентів, які підлягають стягненню у випадку прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені в постанові КЦС в складі Верховного Суду від 03 серпня 2022 року в справі №156/268/21.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, відповідач розумів їх зміст, ознайомився та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в них розмірах і порядку нарахування.

Колегія суддів вважає, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

З огляду на викладене, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_1 було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій зазначено основні умови кредитування, зокрема і погоджену відсоткову ставку.

Частина 4 ст. 263 ЦПК Українип ередбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, копії додатків, а саме витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Тарифами і Умовами та правилами надання банківських послуг.

Тобто, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказаний документ станом на 14.12.2020 містив умови, зокрема й щодо сплати відсотків.

Відтак, за відсутності підтверджень про погодження між сторонами умов кредитного договору у вигляді встановленої відсоткової ставки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги АТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками є необґрунтованими, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту є безпідставними.

При цьому, сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами також не підтверджує, що розмір процентної ставки, який змінювався за користування кредитними коштами, був погоджений з відповідачем в момент укладення договору б/н від 14.12.2020.

Доводи позивача про те, що відповідач підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду по всім істотним умовам договору, колегія суддів відхиляє, оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

З урахуванням викладеного, вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 11204,37 грн є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» слід залишити без задоволення, а заочне рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2023 року залишити без змін, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності його висновків.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді С.І. Мурашко

О.А. Письменний