ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/1360/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 січня 2024 року в складі судді Латка І.П. у справі № 638/18427/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2023 року КП «Харківські теплові мережі» (далі КП «ХТМ») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 25 407,04 грн за період з 01 вересня 2019 року по 31 січня 2022 року, інфляційні втрати 4757,18 грн, 3% річних 905,79 грн, та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , за послуги з теплопостачання по якій і виникла заборгованість. Відповідачі є користувачами послуг, але не виконують свої зобов`язання, тому КП «ХТМ» було вимушено звернутись до суду.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачів адвокат Захаров О.С. просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період з вересня 2019 року до листопада 2020 року застосувати наслідки пропуску позовної давності, на підставі чого відмовити у задоволенні цих позовних вимог. Щодо решти позовних вимог зазначив, що різниця між нарахуванням за послуги з теплопостачання та сплатою зазначених послуг за період з вересня 2019 року до січня 2022 року складає 5963,41 грн. Із зазначеним розміром заборгованості відповідачі погоджуються. У зв`язку з викладеним не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення індексу інфляції та 3% річних у розмірі, визначеному позивачем. Крім того представник відповідачів зазначив, що долучена позивачем Відомість не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості, оскільки не завжди відповідають сумам, які були зазначені у квитанціях на оплату наданих послуги, які надходили споживачам протягом вказаного періоду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 січня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «ХТМ» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 вересня 2019 року по 31 січня 2022 року в розмірі 25 407,04 грн, три відсотки річних в сумі 905,79 грн. та інфляційні втрати у сумі 4757,18 грн.

Вирішено питання про судовий збір.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Захаров О.С., звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги частково.

В апеляційній скарзі представник відповідача зазначив, що із наданої позивачем відомості вбачається, що періодичний борг у відповідачів почав виникати з грудня 2017 року. За період з грудня 2017 року по серпень 2019 року включно позивач нарахував послуг з теплопостачання на загальну суму 45534 , 44 грн. при цьому за вказаний період відповідачами сплачено послуг на суму 46234,63 грн, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату. Отже у відповідачів був відсутній борг за попередні періоди.

За період з вересня 2019 року по січень 2022 року відповідачі отримали квитанції на загальну суму 33962,72 грн, а сплатили за цей період 27999,31 грн, тому погоджуються на заборгованість з оплати теплопостачання, розмір якої становить 5963,41 грн.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Захарова Олександра Сергійовича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 січня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявної заборгованості відповідачів зі сплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є споживачами послуг КП «ХТМ» за адресою: АДРЕСА_1 , відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 3-4).

Згідно відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу вбачається, що загальна сума заборгованості з оплати наданих послуг, за період з 01 вересня 2019 року по 31 січня 2022 року становить 25 407,04 грн. (а.с. 4-5).

Позивач надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання згідно з положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг (КП «ХТМ») та споживачами, які отримують ці послуги.

На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що відповідачі належним чином не виконували обов`язок щодо повної та своєчасної оплати послуг з централізованого опалення, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житло-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений пункт 5 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до пунктів 18, 20, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Положеннями частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до статті 64ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Приписами статті 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 87 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Крім цього, положеннями частини 2 статті 625 ЦК України встановлений обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачі від виконання своїх зобов`язань ухиляються, вчасно та у повному обсязі не проводять оплату послуг, якими користуються.

Вказана у розрахунку позивача заборгованість відповідачами на теперішній час не погашена.

Додані відповідачем до справи копії квитанцій про часткову оплату комунальних послуг за період з вересня 2019 року по січень 2021 року відображені у наданих позивачем «Відомостях про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання» та взяті ним до обрахунку (а.с. 4,5; 25 - 27).

За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми.

Відповідачами також не спростовано правильність проведених КП «ХТМ» нарахувань плати за користування послугами з теплопостачання за спірний період, що визначався позивачем за нормами споживання відповідно до кількості осіб зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідні часові проміжки.

Враховуючи загальну доступність інформації про тарифи з теплопостачання, наявність інформації про кількість зареєстрованих у квартирі осіб та об`єктивну можливість складання контррозрахунку відповідачем, такий розрахунок не складався та не надавався до суду.

Обставини щодо належного виконання підприємством умов договору з надання житлово-комунальних послуг матеріалами справи не спростовуються. З вимогами щодо перевірки якості наданих послуг відповідачі до управителя не звертались. Акти-претензії, які б свідчили про ненадання послуг чи надання їх неналежної якості, не складались. Отже, відповідачами будь-яким чином не спростовано надання позивачем їм житлово-комунальних послуг належної якості.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції також не спростовують, зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2024 року

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина