Справа № 303/5411/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 квітня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош П.П., Кожух О.А.

з участю секретаря судового засідання: Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2021 року, ухвалене головуючою суддею Гутій О.В., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович Оксана Василівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондра Людмила Вікторівна, Мукачівський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про захист прав споживача та припинення договору іпотеки,

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ПАТ «Банк Форум» треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондра Л.В., Мукачівський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про захист прав споживача та припинення договору іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 липня 2007 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0153/07/26-N, згідно якого позивач отримав кредит в сумі 43 000 доларів США на купівлю квартири. Для забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором між сторонами 20.07.2007 укладено іпотечний договір. 04.03.2015 Мукачівським міськрайонним судом було винесено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість по зазначеному кредитному договору в сумі 374 918,86 грн. Після відкриття виконавчого провадження, ним сплачено вказану суму заборгованості. 28.07.2015 старшим державним виконавцем Ярошевським Д.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 48122741, якою припинено чинність арешту майна боржника ОСОБА_2 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення суду.

05.04.2017 йому стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 третьою особою приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В., яка посвідчувала договір іпотеки, не знято заборону на її відчуження, а тому звернувся до ПАТ «Банк Форум» з проханням зняти дану заборону, оскільки позивач повністю погасив заборгованість перед банком. Однак, дане прохання було відхилено і повідомлено, що станом на 07.04.2017 заборгованість по кредитному договорі становить 17 780,74 доларів США, а тому зняти заборону буде можливо лише після повного погашення кредиту. Так само, 11.05.2018 приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В. позивачу було відмовлено у знятті заборони відчуження та припинення іпотеки, у зв`язку з відсутністю листа-заяви Іпотекодержателя. З огляду на це, позивач вважає, що ПАТ «Банк Форум» незаконно відмовив йому в наданні заяви про погашення кредиту та припинення договору іпотеки, оскільки зобов`язання між ними припинилися, так як він належним чином виконав свої зобов`язання, оскільки погасив заборгованість по кредиту.

Вказує, що вимога до нього про дострокове погашення всієї суми заборгованості припиняє дію кредитного договору № 0153/07/26-N від 20.07.2007, а банк втрачає можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за даним кредитним договором, а тому банк неправомірно вимагає від нього погасити заборгованість в розмірі 17 780,74 доларів США. В подальшому, 27.07.2018 він отримав повідомлення, в якому зазначено, що між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 було укладено договір № 127-Ф відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25.07.2018.

На підставі укладеного між банком та ОСОБА_1 договору № 127-Ф про відступлення права вимоги від 25.07.2018 року, відбулося відступлення вимог за іпотечним договором № 0153/07/26-N від 25.07.2018 року, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином на підставі даного договору новим кредитором та новим іпотекодержателем став ОСОБА_1 . Зазначає, що банк порушив його право власності, оскільки не надав нотаріусу заяву про зняття заборони відчуження та припинення іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після повного погашення банку заборгованості та відступив право вимоги новому кредитору та іпотекодержателю ОСОБА_1 , чим порушив його права.

Враховуючи вищенаведене з урахуванням уточнених позовних вимог просить припинити іпотечний договір від 20 липня 2007 року за № 0153/07/26-N, укладений між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 , посвідчений 20 липня 2007 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В., зареєстрований в реєстрі за № 4176 та припинити обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та вилучити з реєстру обтяжень нерухомого майна відповідний запис, припинити договір відступлення прав за Іпотечним договором від 25 липня 2018 року за № 0153/07/26-N, укладений між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 , посвідчений 25.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондра Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 1651 та припинити обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15 березня 2021 року позов задоволено.

Припинено іпотечний договір від 20 липня 2007 року за № 0153/07/26-N укладений між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 , посвідчений 20 липня 2007 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В. зареєстрований в реєстрі за № 4176 та припинити обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та вилучити з реєстру обтяжень нерухомого майна відповідний запис.

Припинено договір відступлення прав за Іпотечним договором від 25 липня 2018 року за № 0153/07/26-N укладений між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 , посвідчений 25.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондра Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 1651 та припинено обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 114,40 грн судового збору.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2021 року провадження у вказаній справі до відповідача ПАТ «Банк Форум» закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вказує, що іпотека припинена 13.10.2018 у зв`язку з набуттям ним у власність іпотечного майна, шляхом державної реєстрації такого за собою в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 . Таким чином іпотека припинена з підстави п. 3 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", і не може бути повторно припинена з іншої підстави.

Вважає, що сплата ОСОБА_2 коштів за рішенням суду не є тотожним виконанню належним чином свого зобов`язання за кредитним договором. Вказане рішення, за відомостями державного виконавця та позивача, виконано ОСОБА_2 28.07.2015, проте виконання рішення суду із значною затримкою не означає відсутність відповідальності. Посилаючись на постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, № 686/21962/15-ц від 16 травня 2018, № 646/14523/15-ц від 19 червня 2019 року, № 916/190/18 від 04 червня 2019 року, вказує, що відповідальність за ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка входить до основного зобов`язання боржника, підтверджує відсутність підстав для припинення іпотеки та її обтяження. Зазначає, що розмір індексації боргу ОСОБА_2 за період з 16.10.2014 (звернення банку до суду) по 13.10.2018 року (позасудове врегулювання заборгованості) з урахуванням сплати за рішенням суду від 04.05.2015 складав 318 410,40 грн.

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване рішення суду. Вказує, що кредитні зобов`язання перед банком ним виконані належним чином про що свідчить постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Кредитна заборгованість позивача перед банком відсутня, а посилання ОСОБА_1 на те, що у нього наявна заборгованість після виконання рішення суду в розмірі 16 827,79 доларів США, спростовується постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.10.2019, яким скасовано заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2016 про стягнення вказаної кредитної заборгованості. Так як ним виконано основне зобов`язання 24.07.20215, а тому іпотека припинилася в цей же день. З урахування наведеного, ОСОБА_1 не мав права набувати право власності на предмет іпотеки 13.10.2018, оскільки іпотека вже була припинена.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

А ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання, тож іпотека припиняється.

Апеляційний суд, виходить з того, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та наявним доказам.

У ході апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що 20.07.2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0153/07/26-N, відповідно до якого останній отримав кредит на купівлю квартири в розмірі 43 000,00 доларів США, зі сплатою 12% річних терміном до 19.07.2032 року (а.с.12-14).

Даний договір 02.08.2012 було доповнено Договором про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 0153/07/26-N від 20.07.2007, що стосувалися порядку списання грошових коштів (Т.1, а.с.15).

Для забезпечення своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором № 0153/07/26-N від 20.07.2007 між сторонами було укладено іпотечний договір від 20.07.2007, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в іпотеку АКБ «Форум» квартиру АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.16-19).

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань з погашення кредиту, АКБ «Форум» достроково 10.11.2014 року звернувся до суду із позовом та заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.03.2015 року у справі № 303/7251/14-ц з ОСОБА_2 на користь АКБ «Форум» було стягнуто 374 918,86 грн. заборгованості по вищевказаному кредитному договору та судові витрати (Т.1, а.с.23).

Судом також встановлено, що вищезазначене заочне рішення є виконаним, про що свідчить постанова старшого державного виконавця МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції від 28.07.2015 у ВП № 48122741 щодо закінчення виконавчого провадження та квитанцій на суму 250 000,00 грн. та на суму 124 918,86 грн. (Т.1, а.с. 24, 25, 27).

У зв`язку із цим, ОСОБА_2 звертався до приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В. про припинення обтяження та іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 , однак йому було відмовлено через відсутність листа-заяви іпотекодержателя (Т.1, а.с.30).

Згідно із листом від 07.04.2017 за № 2474/3 ПАТ «Банк Форум» відмовив ОСОБА_2 у наданні документів, необхідних для зняття заборони та обтяження з вказаної квартири, оскільки за останнім, станом на 07.04.2017 рахується заборгованість в сумі 17 780,74 доларів США за кредитним договором № 0153/07/26-N від 20.07.2007 (Т.1, а.с.29).

Така відмова у наданні документів необхідних для зняття заборони та обтяження з квартири, яка являється предметом договору іпотеки, яким в свою чергу забезпечено виконання зобов`язань по кредитному договору № 0153/07/26-N від 20.07.2007 мотивована наявністю невиконаного заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2016, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» по вказаному кредитному договору стягнуто заборгованість в розмірі 16 827,79 доларів США та 5202,01 грн. (Т.1, а.с.88-89).

Однак, постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.10.2019 заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19.10.2016 скасовано та у задоволенні позову ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого є ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено (Т.2, а.с.220-225).

25.07.2018 між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1247-Ф про відступлення прав вимоги, за яким до останнього перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_2 за зобов`язаннями по кредитному договору № 0153/07/26-N від 20.07.2007 та іпотечному договору № 0153/07/26-N від 20.07.2007 за реєстром № 4176 (Т.1, а.с. 32-34, 35).

Також, 25.07.2018 між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення прав за Іпотечним договором № 0153/07/26-N, згідно до якого ОСОБА_1 набув прав первісного іпотекодержателя. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондра Л.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1651 (Т.1, а.с.36-37).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13.03.2020 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року, було скасовано рішення приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Переста Я.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43484933 від 13 жовтня 2018 року, 13:29:13 та припинено право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104, поновлено право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 шляхом зміни запису про державну реєстрацію права власності з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу від 20.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4173. Рішення набуло законної сили 07.08.2020 (Т.3, а.с. 139-142, 143-145).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 серпня 2023 року справа № 303//5262/19 вище наведені судові рішення в частині позовних вимог ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію прав змінено, та викладено їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови;

резолютивну частину рішення суду першої інстанції, яке залишено без змін постановою апеляційного суду, змінено, та виключено з нього вказівку про припинення права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно (предмет іпотеки);

оскаржені судові рішення в частині позовних вимог про поновлення права власності скасовано, у задоволенні позову в цій частині відмовлено.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції за наступних доводів.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, стаття 599 ЦК України.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), за правилом статті 610 ЦК України є порушенням зобов`язання.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У частині першій статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За обставинами справи доведеним є той факт, що 20.07.2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0153/07/26-N, відповідно до якого останній отримав кредит на купівлю квартири в розмірі 43 000,00 доларів США, зі сплатою 12% річних терміном до 19.07.2032 року.

У порядку забезпечення своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором № 0153/07/26-N від 20.07.2007 між сторонами було укладено іпотечний договір від 20.07.2007, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в іпотеку АКБ «Форум» квартиру АДРЕСА_1 .

Через те, що ОСОБА_2 неналежним чином здійснював виконання своїх зобов`язань з погашення кредиту, АКБ «Форум» достроково 10.11.2014 року звернувся до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості у сумі 374 918,86 грн. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.03.2015 року у справі № 303/7251/14-ц з ОСОБА_2 на користь АКБ «Форум» було стягнуто суму 374 918,86 грн. заборгованості по вищевказаному кредитному договору та судові витрати.

Судом також встановлено, що вищезазначене заочне рішення є виконаним, про що свідчить постанова старшого державного виконавця МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції від 28.07.2015 у ВП № 48122741 щодо закінчення виконавчого провадження та квитанцій на суму 250 000,00 грн. та на суму 124 918,86 грн. (Т.1, а.с. 24, 25, 27).

На стадії примусового виконання заочного рішення у ВП №48122741 було сплачено 24.07.2015 р. суму 250 000,00 грн., і 124 918,86 грн. У зв`язку із чим, постановою старшого державного виконавця Ярошевського Д.А. у ВП №48122741 від 28.07.2015 р., виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/303/133/15 виданого 15.04.2015 р., закінчено внаслідок сплати суми богу боржником у повному обсязі.

Згодом, заочним рішенням Мукачівського районного суду від 19 жовтня 2016 року у справі № 303/5404/16 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість станом на 01.09.2016 р. у сумі 16 827,79 доларів США, 5 202,91 грн. та 6 461,96 грн. судових витрат.

Водночас, постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.10.2019 року, скасовано заочне рішення Мукачівського районного суду від 19 жовтня 2016 року та у задоволенні позову ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого являється ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовлено. Апеляційний суд констатував, що у зв`язку з достроковим зверненням до суду із позовом 10.11.2014 року настав строк виконання договору в повному обсязі. Та зобов`язання за кредитним договором № 0153/07/26-N від 20.07.2007 року припинилося повним виконанням 24.07.2015 року. ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого являється ОСОБА_1 у порядку положень ст. 625 ЦК України позовних вимог за період після пред`явлення позову у листопаді місяці 2014 року та до повного виконання рішення суду липень місяць 2015 року до ОСОБА_2 не заявляв.

Наведене у сукупності доводить той факт, що кредитні зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором № 0153/07/26-N від 20.07.2007 року є повністю виконаними.

А враховуючи положення стаття 599 ЦК України, зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором № 0153/07/26-N від 20.07.2007 року припинені виконанням, що проведено належним чином.

У зв`язку із тим, що між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0153/07/26-N, то на забезпечення своєчасного виконання зобов`язань за цим кредитним договором між сторонами було укладено іпотечний договір від 20.07.2007, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в іпотеку АКБ «Форум» квартиру АДРЕСА_1 .

Абзацом другим частини першої статті 17 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно частини другої статті 17 ЗУ «Про іпотеку», відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Позаяк іпотека є похідною від основного зобов`язання за кредитним договором № 0153/07/26-N яке припинено належним виконанням, то звідси, іпотечний договір № 0153/07/26-N від 20.07.2007 року в силу приписів абзацу другого частини першої статті 17 ЗУ «Про іпотеку» є припиненим.

Приймаючи до уваги ту обставину, що іпотечний договір № 0153/07/26-N від 20.07.2007 року є припиненим, то укладений 25.07.2018 між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 договір відступлення прав за Іпотечним договором № 0153/07/26-N на передану в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 також є припиненим в силу наведених вище обставин справи.

Відповідно до положень частини першої, пункту сьомого частини другої статті 16 ЦК України, ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом на захист свого майнового права у спосіб, який передбачає припинення правовідношення, що існувало між сторонами до його виконання проведеним належним чином.

Відтак, колегія суддів констатує, що іпотечні зобов`язання ОСОБА_2 за якими було передано в іпотеку АКБ «Форум» квартиру АДРЕСА_1 є припиненими, що слугує підставою для здійснення державної реєстрації у встановленому законодавством порядку відомості про припинення іпотеки на предмет іпотеки, яким виступала спірна квартира.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» зазначав, що не може бути повторно припинена іпотека з іншої підстави, виходячи з того, що ним в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 уже було звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за собою.

Проте, таке посилання ОСОБА_1 колегія суддів не може прийняти до уваги як належне, оскільки таке спростовується рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13.03.2020 року у справа № 303/5262/19, яке постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 серпня 2023 року в частині позовної вимоги ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію прав змінено, та викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Тож, здійснена ОСОБА_1 згідно Іпотечного договору № 0153/07/26-N від 20.07.2007 реєстрація предмета іпотеки 13.10.2018 року на підставі іпотечного застереження, яке міститься в іпотечному договорі, визнана судом незаконною і як наслідок скасована.

Згідно приписів частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у справі № 303/5262/19, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, позаяк у такій брали участь ті самі особи, що і в переглядаємій справі, щодо яких встановлено зазначені обставини. Тому, колегія суддів при розгляді цієї справи бере до уваги обставини, які були встановлені у справі № 303/5262/19.

Відтак, відсутні у ОСОБА_1 підстави стверджувати, що іпотека за Іпотечним договором № 0153/07/26-N від 20.07.2007 року припинена у зв`язку з набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки.

Стосовно посилань ОСОБА_1 на ту обставину, що має право як кредитор внаслідок приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України здійснити нарахування ОСОБА_2 як боржнику за прострочення виконання грошового зобов`язання індексу інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Але ж, колегія суддів вважає, що такий довід ОСОБА_1 спростовується як рішенням суду, так і обставинами справи.

Колегія суддів уже вище зазначала, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.10.2019 року, було скасовано заочне рішення Мукачівського районного суду від 19 жовтня 2016 року та у задоволенні позову ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого являється ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовлено.

Зазначеним рішенням апеляційного суду зроблено висновки з приводу того, що з боку ПАТ «Банк Форум» мало місце дострокове звернення до суду із позовом 10.11.2014 року, тому строк виконання кредитного договору настав у повному обсязі. Та зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором № 0153/07/26-N від 20.07.2007 року, що були вирішені заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.03.2015 року у справі № 303/7251/14-ц, шляхом стягнення кредитної заборгованості у сумі 374.918,86 грн., припинились 24.07.2015 року внаслідок повного виконання. Із заявою про відкриття виконавчого провадження (Т.1, а.с.136) ПАТ «Банк Форум» звернувся до ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції 09.07.2015 року, а вже 24.07.2015 року ОСОБА_2 було сплачено у повному обсязі усю суму зазначену у виконавчому листі №2/303/133/15.

Крім цього, ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого являється ОСОБА_1 протягом періоду часу з 10.11.2014 по 24.07.2015 (день повного виконання кредитного зобов`язання) не заявляв до ОСОБА_2 вимог у порядку положень ст. 625 ЦК України. На спростування зазначеного, ОСОБА_1 не надав апеляційному суду судового рішення, яким би було задоволено такі вимоги, і це б свідчило про наявність невиконаних х боку ОСОБА_2 кредитних зобов`язань.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такий висновок сформульований, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Апеляційним судом встановлено, що свої зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором № 0153/07/26-N від 20.07.2007 року виконано шляхом здійснення повної оплати на стадії примусового виконання рішення суду, що мало місце 24.07.2015 року. За цієї обставини, ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого являється ОСОБА_1 мали право передбачене ч.2 ст.625 ЦК України здійснити протягом періоду часу з 10.11.2014 по 24.07.2015 року нарахування індексу інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Проте, станом на зараз ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого являється ОСОБА_1 не скористались таким правом та відповідного судового рішення з цього приводу не існує. Отже, у даній справі ОСОБА_1 не можуть бути нараховані інфляційні втрати та три проценти річних, оскільки така вимога у даному правовідношенні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку через сплив загального строку позовної давності після 24 липня 2015 року.

Відтак, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду у даній справі не можна визнати належним, оскільки такі стосуються обставин де було здійснено стягнення заборгованості без реального виконання такого зобов`язання, коли у переглядаємій справі рішення суду було виконано 24.07.2015 року. А нараховані у таких постановах інфляційні втрати та три проценти річних мали місце у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання та в межах строку позовної давності. З наведеного вбачається, що такі не є релевантними у даній справі, оскільки правовідносини даної справи не є однаковими, подібними чи тотожними, тому не підлягають такі застосуванню до спірних правовідносин.

Зважуючи на встановлене, колегія суддів зазначає, що позаяк, апеляційна скарга інших доводів, які б давали підставу для висновків, що рішення суду першої інстанції ухвалене в супереч вимог норм матеріального і процесуального права не містить, то звідси, таку слід визнати необґрунтованою у спірних правовідносинах.

Окрім наведеного, колегія суддів наголошує, що Європейський суд з прав людини вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

А тому, апеляційний суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відтак, апеляційний суд з огляду на викладене зазначає, що сторонам надано вичерпну відповідь на всі вагомі, ключові та доречні питання, порушені в апеляційній скарзі, які мають значення для вирішення даного спору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги у спірних правовідносинах не являються тими обставинами, які б слугували підставою для колегії суддів стосовно відхилення заявлених позовних вимог, та не впливають на правові висновки у спірних правовідносинах і не спростовують викладеного вище.

А звідси, дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування чи зміни оскаржуваного рішення, і висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити на підставі приписів статті 375 ЦПК України, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 24 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: