Справа № 583/1375/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м.Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :

головуючого судді Соколової Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Верби Н.О.,

позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , їх представника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном,

встановив:

27.03.2023 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, відповідно до якого просить усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном шляхом вселення ОСОБА_1 та членів його сім`ї у квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ; зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей вказаної житлової квартири; зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди в користуванні майном.

Вимоги за позовом вмотивовані тим, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 та його матері - відповідачці у справі ОСОБА_6 , однак фактично у цій квартирі проживають рідна сестра позивача ОСОБА_3 з членами її родини, які більше 10 років тому самовільно заселилася до квартири без згоди власників. На неодноразові звернення позивача про звільнення належної йому квартири ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 відповідали категоричною відмовою, оскільки добровільно залишати спірну квартиру наміру не мають, що і стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 28.08.2023 провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю спору.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 04.01.2024 скасовано ухвалу Охтирського міськрайонного суду від 28.08.2023 про закриття провадження у справі, а справу направлено для продовження розгляду.

16.01.2024 справа з Сумського апеляційного суду надійшла до Охтирського міськрайонного суду.

21.02.2024 здійснено повторний автоматичний розподіл, визначено головуючого суддю Соколову Н.О.

Ухвалою суду від 22.02.2024 справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 27.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

23.04.2024 ухвалою суду без виходу в нарадчу кімнату прийнято відмову позивача в частині позовних вимог про передачу ключів, в іншій частині позовних вимог розгляд справи продовжено.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, зазначивши, що відповідачами передано ключі від спірної квартири, тому в цій частині вони відмовляються від позовних вимог. Іншу частину позову підтримали, зазначивши, що відповідач ОСОБА_4 погрожував позивачу під час розмови по телефону викликати поліцію та звинуватити останнього у крадіжці коштів у разі його доступу до спірної квартири. Позивач зазначив, що ОСОБА_3 перешкоджає йому у користуванні майном, оскільки підтримує свого сина. ОСОБА_6 фізично не перешкоджає, але під час минулого судового засідання зазначила, що позивачу у спірній квартирі робити нічого. ОСОБА_4 зазначив що якщо позивач зайде до квартири, він заявить до поліції та скаже, що в нього пропали гроші. У батьків була домовленість, що позивач житиме у квартирі по вул.. Київській, а сім`я ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 . Але зараз квартира на Київській зруйнована. Позивачу ніде жити, а відповідач ОСОБА_3 отримує кошти за зруйноване майно. Про це позивачу відомо від сусідів.

У судовому засіданні представник відповідачів зазначив, що відповідачі жодних перешкод позивачу у користуванні належною йому на праві спільної сумісної власності спірної квартири не чинять, проти його вселення до вказаного житла жодним чином не заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що позивач є її братом. Їх мати ОСОБА_8 зазначала, що квартира по АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 . Між сторонами була домовленість, що це квартира відповідачів, а позивач жив у квартирі по АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_3 . Вони хотіли оформити все, але не встигли через війну. Квартира на АДРЕСА_3 , в якій позивач проживав була зруйнована, позивач із сім`єю деякий час після цього жив у відповідачки. Непорозуміння почалися через гуманітарну допомогу. Відповідач не отримувала коштів від держави за зруйноване житло, оскільки правовстановлюючі документи знаходяться у позивача. Вона отримувала виплати як ВПО, ці гроші залишила у матері ОСОБА_6 , яка повинна була передати їх позивачу. Квартиру по АДРЕСА_2 вона вважає своєю, оскільки вони жили там протягом 30 років, вкладали кошти, робили ремонти. Тепер її син ОСОБА_4 там проживає.

Відповідач ОСОБА_4 зазначив, що з народження проживає у спірній квартирі. Частина квартири належить його бабусі ОСОБА_6 , з її дозволу він там живе. Ніяких перешкод у користуванні житлом позивачу він не чинить. Ключі від квартири він передав позивачу, після цього з приводу вселення позивач йому не дзвонив.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася.

Позивач ОСОБА_1 , допитаний як свідок, в суді пояснив, що він є співвласником спірної квартири. У вересні позивач мав розмову з ОСОБА_3 : що вона отримала компенсацію за зруйноване майно - нехай віддає позивачу належне йому майно. Вона вказала, що то їх квартира по АДРЕСА_2 . Зазначила, що треба сплатити 4 тисячі євро, і тоді заселятися. Всі виплати за зруйноване житло отримує, правовстановлюючі документи може отримати в ЦНАПі. Позивач звертався до ОСББ і до поліції з приводу перешкод у користуванні відповідачами його майном. Після того, як ОСОБА_10 надав ключі позивачу, він дзвонив з приводу вселення. ОСОБА_4 погрожував, що викличе поліцію та зазначав, що вся квартира належить йому. Мати позивача ОСОБА_6 зазначає, що спірна квартира не належить позивачу.

Допитана в суді ОСОБА_11 дружина позивача, зазначила, що її чоловік не може увійти до належної йому квартири. Вони з чоловіком проживали на вул.. Київській, після того, як квартиру було пошкоджено вибухом, вони деякий час жили у ОСОБА_3 . Тоді переїхали у гуртожиток. ОСОБА_3 оформила ВПО, отримувала гуманітарну допомогу. Чоловік просив віддавати йому гроші, щоб вони могли знімати житло, ОСОБА_3 пообіцяла, але грошей не віддала. Свідку і її чоловіку немає де жити. ОСОБА_3 сказала ОСОБА_13 , що квартира по АДРЕСА_2 йому не належить, йому там робити нічого, сказала впустить його, якщо заплатить 4 тисячі євро, які були витрачені на ремонт. Де документи на квартиру свідку не відомо. Ключі ОСОБА_4 віддав. Але коли останній дзвонив з приводу вселення, ОСОБА_4 сказав, що викличе поліцію.

Суд, заслухавши думку учасників справи, свідка, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є рідними братом і сестрою, їх матір`ю є відповідач ОСОБА_6 . Відповідач ОСОБА_4 є сином відповідача ОСОБА_3 .

На підставі свідоцтва про право власності на житло, власниками спірної квартири в АДРЕСА_4 є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . Зазначена квартира приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового форду» та перебуває у спільній сумісній власності зазначених осіб (а.с. 15, 16, 17).

Аналогічні відомості про власників зазначені у технічному паспорті на вказану квартиру (а.с. 18-19).

ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_6 не проживають у вказаній квартирі, однак значаться зареєстрованими по АДРЕСА_4 .

Як встановлено в судовому засіданні, у спірній квартирі проживає ОСОБА_4 .

В судовому засіданні заслухано аудіо запис, доданий до матеріалів справи позивачем. Сторони визнали, що розмова відбувалася саме з їх участю. Так ОСОБА_4 спочатку погоджувався впустити позивача до спірної квартири, але потім його думка змінилася та він висловлювався про його намір звернутися до поліції у разі проникнення позивача до спірної квартири. Відповідач ОСОБА_3 під час розмови емоційно та однозначно зазначила, що не має наміру впускати позивача до спірного житла.

Також суд встановив, що позивач мешкає у гуртожитку в АДРЕСА_5 .

З приводу перешкод у користуванні майном, позивач звертався до Охтирського РВП та голови ОСББ, однак відповідей від зазначених осіб суду не надано (а.с.30,31).

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (частина четверта статті 9 ЖК України).

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 383 ЦК України, статтею 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Спільна сумісна власність - це власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності (ч. 1 ст. 368 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини четвертої статті 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

З встановлених в судовому засіданні обставин слідує, що зі сторони відповідача ОСОБА_6 , яка є співвласником спірної квартири та з її дозволу там проживає відповідач ОСОБА_4 , а також зі сторони відповідача ОСОБА_4 , який фактично проживає у спірній квартирі та заперечує проти вселення позивача, відбулось порушення прав позивача як співвласника спірної квартири, зокрема, в праві вільного проживання в ній.

В той же час, відповідач ОСОБА_3 , на думку суду не є належним відповідачем у справі. Вона хоча і заперечує проти задоволення позовних вимог, однак не є ні співвласником, ні користувачем спірного житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначено ВС в постанові від 16.01.2019 № 309/2477/16-ц згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

З огляду на викладене та встановлені судом обставини щодо перешкоджання позивачу в користуванні спірною квартирою, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення в неї та зобов`язання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не чинити перешкод в користуванні майном.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2147,20 грн.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані договір про надання правничої допомоги від 05.03.2023 про надання правничої допомоги адвокатом Кудіним О.М., акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.03.2023 за договором про надання правничої допомоги, квитанції до прибуткового касового ордеру, відповідно до якого, вартість роботи адвоката становить 8000 грн.

Суд вважає, що з врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого на виконання відповідних робіт, обсягу наданих послуг, розмір заявлених послуг є співмірним.

З огляду на викладене, враховуючи, що позовні вимоги позивача були задоволені, суд дійшов висновку, що з відповідачів підлягають стягненню на користь позивачки витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, в сумі 8000 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13 ЦПК України, ст.ст. 346, 1216, 1218, 1258, 1261 ЦК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном шляхом вселення ОСОБА_1 та членів його сім`ї у квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_6 не чинити перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 судовий збір в сумі 2147,20 грн та 8000 грн витрат на правничу допомогу, всього стягнувши 10 147, 20 грн, в дольовому порядку по 5073,60 грн з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Охтирського міськрайонного

суду Сумської області Наталія СОКОЛОВА