Справа № 392/1450/24
Провадження № 2/392/653/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

02 вересня 2024 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області Назаренко К.П., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 95, 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. В порушення вказаних норм, оригінали письмових доказів до позовної заяви не додані, а усі копії документів (деякі з яких є копіями з копій) поданих позивачем (додатки 2 23) не засвідчені жодним чином. Також не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів усіх письмових доказів, копії з яких додані.

Натомість матеріали позовної заяви (в т.ч. і саму позовну заяву та деякі оригінали документів) прошито і на звороті останнього аркуша прошитих матеріалів, на листочку, яким заклеєно кінці прошивальної нитки, вчинено напис: «Прошито, пронумеровано та скріплено печаткою 46 арк., Директор ТОВ «Коллект Центр» М. Ткаченко», проставлено штамп: «З оригіналом згідно директор М. Ткаченко» 19.08.2024, скріплено печаткою ТОВ «Коллект Центр» та підписом. З відповідного штампу можна зробити висновок, що в прошитих документах містяться виключно копії, а отже оригіналу позовної заяви до суду не подано. З іншої сторони, позовна заява, очевидно, підписана власноруч та підпис скріплено печаткою ТОВ «Коллект Центр». Жодних підстав вважати її копією немає. Ця невідповідність є окремим недоліком позовних матеріалів і потребує окремого пояснення позивача.

Згідно п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлення документів", затвердженого наказом ДП «УкрНДНЦ» від 01.07.2020 № 144 положення якого поширюються на всі без винятку органи державної влади, місцевого самоврядування та юридичних осіб незалежно від форми власності (п. 1.1): «Відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій».

Приклад

Згідно з оригіналом

Менеджер із персоналу Особистий підпис Власне ім`я ПРІЗВИЩЕ

Дата Відбиток печатки

Відмітку про засвідчення копії документа проставляють нижче реквізиту «Підпис» на лицьовому боці останнього аркуша копії документа».

Таким чином, стандарт вимагає посвідчення кожної копії зокрема, і прошивання всіх документів (з оригіналами включно) не може вважатися належним засвідченням копій.

Аналогічні вимоги містяться і в Правилах організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5 (пункт 8 розділу 11).

Позиція щодо необхідності належного засвідчення копій не раз висловлювалася судами України. Так, зокрема, у п. 20 Постанови Верховного Суду від 08.05.19 у справі № 160/7887/18, вказано: «Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку».

Таким чином, вимога ч. 5 ст. 177 ЦПК України не виконана, доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надано.

Також всі адреси учасників процесу наведені у неналежній формі, яка встановлена підпунктом 2, п. 36 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених Постановою КМУ №270 від 05.03.09. Вимога дотримання відповідної форми також закріплена у згаданому вище ДСТУ 4163:2020, п. 5.6: «Реквізити поштової адреси зазначають згідно з постановою Кабінету Міністрів України [7] у такій послідовності: назва вулиці, номер будинку, номер корпусу чи офісу (за потреби), назва населеного пункту, району, області, поштовий індекс.

Якщо місцезнаходження юридичної особи відрізняється від адреси фактичного здійснення діяльності чи розміщення офісу, у довідкових даних допустимо зазначати дві адреси: юридичну (зазначену в ЄДРПОУ) та фактичну (для листування)».

З досліджених матеріалів справи встановлено, що неналежна форма вказування поштових адрес є системною позицією позивача (фірмові бланки, інші заяви до суду, адреси в договорах тощо наводяться в традиції СРСР). На 33-му році Незалежності, 15му році запровадження міжнародного стандарту вказування адрес, 10му році російської агресії та 3му році широкомасштабного вторгнення, продовжувати дотримуватися імперської традиції адресації є не лише порушенням правил, а й глибоко неетичною поведінкою. Тож невиконаною є вимога п. 2 ч. 1 ст. 175 ЦПК України щодо вказування у позовній заяві місцезнаходження або місця проживання (перебування) учасників справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором залишити без руху.

Повідомити позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про необхідність усунути недоліки позовної заяви, вказані в мотивувальній частині ухвали суду у десятиденний строк з дня отримання ним цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути її позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя К. П. НАЗАРЕНКО