Провадження № 22-ц/824/8256/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора індексний номер: 52831986 від 25.06.2020, яким внесено до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 (номер запису про право власності 37044522) за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію прав власності 37044522 про реєстрацію за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 та поновити запис про право власності на квартиру АДРЕСА_2 сформований в системі «Електронний суд» 23.06.2023 13 АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 за ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

- припинити запис про іпотеку за № 30832181 в Державному реєстрі іпотек, накладену на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, на підставі договору іпотеки серія та номер 435 від 22.03.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Пірієвою О.С., договору про внесення змін і доповнень № 1 до договору іпотеки серія та номер 1926 від 30.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Пірієвою О.С., та припинити обтяження, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, за номером запису про обтяження №50132411, накладене на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, на підставі договору іпотеки серія та номер 435 від 22.03.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Пірієвою О.С., договору про внесення змін і доповнень № 1 до договору іпотеки серія та номер 1926 від 30.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Пірієвою О.С., шляхом їх вилучення.

У серпні 2023 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, в якій просить:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) у будь-який спосіб.

В заяві посилається на те, що ОСОБА_1 набула право власності на спірну квартиру в порушення вимог закону щодо позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вважає, що незастосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження спірної квартири створює загрозу подальшого відчуження спірної квартири на користь третіх осіб, тобто існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року заяву задоволено та заборонено відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 у будь-який спосіб.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції не враховано, що на спірну квартиру вже було накладено арешт, відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року по справі № 757/9701/23-к.

Вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню також через порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України,суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно існує спір щодо спірної квартири і невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження спірної квартири може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у даній цивільній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1 . і позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірної квартири.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частиною першою статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчинення певних дій.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально- правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, з огляду на те, що судом, враховуючи характер спору, що виник між сторонами, правильно встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_3 , може в подальшому призвести до утруднення або неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про наявність інших вжитих судом в рамках кримінального провадження заходів забезпечення позову, про що свідчить ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року по справі №757/9701/23-к, оцінюються колегією суддів критично, з огляду на передбачену законом можливість для вжиття різних необхідних заходів забезпечення позову в кожній конкретній справі.

Твердження апелянта про те, що заяву розглянуто неповноважним судом відхиляються колегією суддів як необґрунтовані та такі, що суперечать матеріалам справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: