ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/4688/24
Номер провадження 22-ц/818/2572/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09 травня 2024 року в складі судді Поліщук Т.В. у справі № 643/4688/24 за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В :

08 травня 2024 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі КП «ХТМ») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги в розмірі 72 188 грн 98 коп., з яких: 46 405,96 грн за послуги з постачання теплової енергії за період 01 лютого 2019 року по 29 лютого 2024 року; 617,40 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період 01 червня 2022 року по 29 лютого 2024 року; 17 841,35 грн за послугу з постачання гарячої води за період з 01 лютого 2019 року по 29 лютого 2024 року; 357,84 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01 червня 2022 року по 29 лютого 2024 року; 602, 14 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01 жовтня 2022 року по 29 лютого 2024 року; 195,84 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2022 року по 29 лютого 2024 року; інфляційні втрати в сумі 4 473,08 грн; 3% річних в сумі 1 695,37 грн, а також судові витрати в сумі 302,80 грн., які складаються з суми судового збору 302,80 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09 травня 2024 року у видачі судового наказу за заявою комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зі змісту заяви про видачу судового наказу вимоги заявника про видачу судового наказу заявлені за період з 01 лютого 2019 року по 29 лютого 2024 року. Таким чином, заявник просить стягнути з боржника заборгованість, що утворилася поза межами строку позовної давності, яка відповідно до положень ст. 257 ЦК України встановлена тривалістю в три роки.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, КП «ХТМ» подало апеляційну скаргу, в якій просило ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що у період дії воєнного, надзвичайного стану строки визначенні ст.ст.257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк його дії. Зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи. Отже, вимоги про стягнення заборгованості за період з 01 лютого 2019 року по 29 лютого 2024 року не виходять за строки позовної давності.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09 травня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що заявником пропущено строк позовної давності для звернення до суду із даною заявою, оскільки вимоги останнього поширюються на стягнення сум, які виникли як заборгованість у період часу, що виходить за межі позовної давності та встановлення даних обставин виходить за межі інституту наказного провадження.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Зокрема, пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом (ч.2, 3 ст.160 ЦПК України).

Підстави для відмови в видачі судового наказу викладені в ст.165 ЦПК України.

Зокрема, пунктом 5 частини 1 цієї статті встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у травні 2024 року КП «ХТМ» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01 лютого 2019 року по 29 лютого 2024 року (а.с. 1-9).

При цьому, в заяві КП «Харківські теплові мережі» (а.с.3) зазначає, що строк позовної давності для звернення до суду із даною заявою ним не пропущений, оскільки останній було продовжено до 30 червня 2023 року на підставі постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови КМУ від 24 квітня 2023 року № 383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236.

Крім того зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України було введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи, у період якого строки визначенні ст.ст.257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк його дії.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «ХТМ» із даною заявою є 08 травня 2024 року, а період нарахуванням останнім заборгованості становить з 01 лютого 2019 року по 29 лютого 2024 року (а.с. 2-4).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено карантин з 12 березня 2020 року на всій території України. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України в зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і в тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року в справі № 679/1136/21.

Крім того, пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, на який також посилається заявник в апеляційній скарзі, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні».

В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації.

На момент ухвалення оскаржуваного судового рішення строк дії воєнного стану в Україні був продовжений Указом Президента України від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-IX.

Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «ХТМ» із даною заявою 08 травня 2024 року та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01 лютого 2019 року по 29 лютого 2024 року включно, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі заявником не пропущено.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про відмову в видачі судового наказу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи та те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Московського районного суду м. Харкова від 09 травня 2024 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки постанова Харківського апеляційного суду не стосується вирішення справи по суті, підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції відсутні, тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09 травня 2024 року скасувати, справу направити до Московського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина