Провадження № 22-ц/824/1642/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

18 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 05 листопада 2010 року надала відповідачці ОСОБА_2 в борг 70 000 євро, про що було складено розписку.

За домовленістю між ними, відповідач зобов`язувалася повернути позичені кошти в іноземній валюті у повному обсязі, а саме 70 000 Євро до 30 квітня 2013 року, про що вказано у написані відповідачем розписці.

У вищевказаний строк відповідач, в порушення своїх зобов`язань, позику не повернула.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на свою користь частину неповернутої суми боргу у розмірі 3 000 Євро.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що у розписці позивача від 24 липня 2020 року дати повернення боргу частинами викладено у хронологічному порядку.

Апелянт заперечує щодо ухилення з її боку від надання вільних зразків почерку в період з часу 2019-2020 років для проведення експертизи по справі, як такі, що не відповідають дійсності.

Апелянт додає, що після складання нею розписки від 24 липня 2020 року було зроблено її ксерокопію, на якій відповідач власноручно написала, що отримала цю розписку. Цю копію розписки представником позивача долучено до матеріалів справи №761/36377/20, з якої вона зникла під час пересилання справи з Шевченківського районного суду м. Києва до Київського апеляційного суду.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , вважає необхідним її задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами визнається факт укладення договору позики та передачі грошових коштів, а тому, позовні вимоги є обґрунтованими, однак, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки останньою датою погашення заборгованості згідно розписки від 24.07.2020 року є 10 вересня 2016 року, що вказує на пропуск позивачем строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 листопада 2010 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 в борг 70 000 Євро, про що того ж дня було складено розписку.

Даний факт підтверджено стороною відповідача.

В подальшому у зв`язку із втратою розписки від 05 листопада 2010 року було складено іншу розписку від 29 березня 2013 року, в якій відповідача зазначила про борг в розмірі 70 000 Євро перед позивачем та дату повернення позики до 30 квітня 2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач в суді першої інстанції заявив про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.5ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності є законним та обґрунтованим, однак, колегія суддів не може повністю погодитися з мотивами, з яких суд виходив, встановлюючи пропуск строку позовної давності, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розписки від 24 липня 2020 року ОСОБА_2 здійснювала часткове повернення боргу: 02 вересня 2013 року - 500 Євро, 17 жовтня 2013 року - 3 500 Євро, 21 травня 2016 року - 5 000 доларів США, 31 серпня 2016 року - 2 000 Євро, 15 вересня 2016 року - 1 500 Євро, 15 жовтня 2016 року - 1000 доларів США, 10 вересня (точність зазначеного року викликає сумніви) - 252 доларів США. Залишок боргу складає 57940 Євро на загальну суму 12 060 Євро (а.с.39, 131 т.1).

Задля усунення сумнівів щодо останнього дати часткового погашення заборгованості, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року по справі призначено судову технічну та почеркознавчу експертизи, на вирішення яких було постановлено питання: Чи вносились зміни у текст розписки від 24 липня 2020 року, зокрема в п. 7, де зазначено рік крайнього платежу в сумі 252 доларів США? якщо вносились, то яким чином (підчистка, дописка, травлення, виправлення тощо) і який зміст первинного тексту? Чи виконані рукописні тексти (записи) у розписці від 24 липня 2020 року ОСОБА_1 або іншою особою? (а.с.140-143 т.1).

29 квітня 2022 року на адресу суду першої інстанції надійшло повідомлення експертної установи про неможливість проведення експертизи у зв`язку із ненаданням вільних зразків почерку ОСОБА_1 в період часу з 2019-2020 роки, виконані на документах, в яких достовірно встановлено автентичність почерку виконавця та експериментальних зразків почерку ОСОБА_1 (а.с. 61-62 т.2).

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з огляду на викладене та враховуючи відсутність клопотання позивача про призначення експертизи по справі в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що позивач, яка є ініціатором позову та зацікавлена в його вирішенні, мала сприяти проведенню призначеної судом експертизи та доведення факту отримання нею коштів саме в ту дату, на якій вона наполягала у позовній заяві. При цьому, сторона позивача не могла не усвідомлювати значення висновку експерта для правильного вирішення даної справи та неможливість проведення експертизи без достатньої кількості зразків її почерку.

На підставі вищевикладеного, враховуючи доводи апеляційної скарги про те, що у розписці від 24 липня 2020 року дати повернення боргу частинами викладено у хронологічному порядку, та виходячи з виникнення у суду обґрунтованого сумніву щодо відповідності дійсним обставинам зазначеної позивачем останньої дати часткової сплати заборгованості, колегія суддів вважає, що з наявної у матеріалах справи розписки від 24 липня 2020 року вбачається, що останньою датою часткової сплати заборгованості є 10 вересня 2017 року, а тому останнім днем звернення до суду є 10 вересня 2020 року, тоді як позивачка звернулась до суду із позовом лише 10 листопада 2020 року, тобто поза межами позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Жодних інших належних доказів на підтвердження її доводів про те, що останньою датою часткової сплати заборгованості є 10 вересня 2018 року позивачем не надано та матеріали справи не містять.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування, і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, та не повторювали доводів позивача в суді першої інстанції, належна оцінка яким була надана судом першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині щодо пропуску строку позовної давності - зміні, з викладенням її в редакції цієї постанови, а в іншій частині оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Мотивувальну частину рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року щодо пропуску строку позовної давності змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: