КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Маркєлова В.М.
Єдиний унікальний номер справи № 753/1529/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 квітня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

встановив:

У січні 2024 року ТОВ «Євро-реконструкція» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ТОВ «Євро-реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 , зокрема, до квартири АДРЕСА_2 .

У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі, які є споживачами послуг, які надає позивач. Письмовий договір з позивачем про надання послуг відповідачі не укладали, однак вони не звільняються від сплати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідачі своєчасно з січня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість, у розмірі 39 249,94 грн станом на 01грудня 2023року. Відповідно до ст. 625 ЦК України на розмір заборгованості також нараховані 3% річних.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 добровільно не погашають заборгованість, позивач, з урахуванням подальшого уточнення позовних вимог, просив суд стягнути солідарно з відповідачів:

- заборгованість за послуги з постачання гарячої води в розмірні 37 982,03 грн;

- інфляційні втрати в розірі 4 176,31 грн;

- 3% річних у розмірі 1 100,20 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнутосолідарно з 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 на користь ТОВ «Євро-реконструкція»:

- заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 12.03.2017 по 30.11.2023 у розмірі 36 428,03 грн;

- 3% річних за період з 12.02.2017 по 23.02.2022 у розмірі 1 100,20 грн;

- інфляційні втрати за період з 12.02.2017 по 23.02.2022 у розмірі 4 176,31 грн, а всього - 41 705,54 грн.

Розстроченовиконання судового рішення на 12 місяців у частині стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат, тобто стягувати солідарно з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» по по 3 475,38 грн щомісяця упродовж 12-ти місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ТОВ«Євро-реконструкція» судовий збір у розмірі 973,02 грн.

Стягнутоз ОСОБА_2 на користь ТОВ«Євро-реконструкція» судовий збір у розмірі 973,02 грн.

Стягнутоз ОСОБА_3 на користь ТОВ«Євро-реконструкція» судовий збір у розмірі 973,02 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «Євро-реконструкція»подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі без надання відповідачам терміну для подальшого розстрочення виконання прийнятого судового рішення у частині стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат.

У апеляційній скарзі вказує, що суд безпідставно розстрочив відповідачам виконання судового рішення, в той час як позивач є об`єктом критичної інфраструктури та здійснює свою діяльність за рахунок коштів, що надійшли як оплата за надані послуги. Тому вважає, що розстрочення виконання рішення порушує його права.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Апеляційну скаргу вважає безпідставною, просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «Євро-реконструкція»без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 квітня 2024 року - без змін.

Відзив від інших відповідачів до апеляційного суду у встановленому порядку не надходив.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 45 473,37 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 здійснюється на підставі ліцензії № 198 від 01.06.2012 (а.с.18).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

23.07.2014 в газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) позивач розмістив повідомлення з пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділу теплопостачальної організації із зазначення відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано на офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№ 111 (4511)).

Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідачі не укладали з позивачем договір, однак відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

У постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13 зазначено, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, підставою для стягнення заборгованості за наданні послуги є встановлення факту користування відповідачами житлово-комунальних послуг.

Суд установив, що у спірний період позивач надавав відповідачам як фактичним користувачам послуги з постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правилом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги (постачання гарячої води) по житловому приміщенню (квартирі), що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , о/р № НОМЕР_1 відповідачіу період з 12.03.2017 по 30.11.2023 не в повному обсязі та несвоєчасно вносилиплату за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 37 982,03 грн.

Заперечуючи проти розміру заборгованості з постачання гарячої води, представник відповідача-1 - адвокат Константинов О.Г. зазначив, що відповідач-1 у спірний період здійснювала часткові платежі, а саме:

- згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 14.09.2023 у розмірі 373,00 грн - оплата за серпень 2023 року;

- згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 22.10.2023 у розмірі 375,00 грн - оплата за вересень 2023 року;

- згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 02.12.2023 у розмірі 664,00 грн - оплата за листопад 2023 року;

- згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 16.12.2023 у розмірі 890,00 грн - оплата за листопад 2023 року.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що здійснюючи розрахунок заборгованості (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), він частково врахував здійснені відповідачем-1 платежі.

Разом із тим, суд звернув увагу, що, згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 14.09.2023 відповідач-1 ОСОБА_1 здійснила оплату на користь ТОВ «Євро-реконструкція» у розмірі 373,00 грн за послуги з постачання централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 , о/р НОМЕР_1, період 08.2023-08.2023 (а.с.56).

Згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 22.10.2023 відповідач-1 ОСОБА_1 здійснила оплату на користь ТОВ «Євро-реконструкція» у розмірі 375,00 грн за послуги з постачання централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 , о/р НОМЕР_1, період 09.2023-09.2023 (а.с.57).

Позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості, враховану ціоплату.

При цьому, згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 02.12.2023 відповідач-1 ОСОБА_1 здійснила оплату на користь ТОВ «Євро-реконструкція» у розмірі 664,00 грн за послуги з постачання централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 , о/р НОМЕР_1, період 11.2023-11.2023 (а.с.58).

Згідно з платіжною інструкцією 0.0..1 від 16.12.2023 відповідач-1 ОСОБА_1 здійснила оплату на користь ТОВ «Євро-реконструкція» у розмірі 890,00 грн за послуги з постачання централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 , о/р НОМЕР_1, за період 11.2023-11.2023 (а.с.59).

Суд першої інстанції обґрунтовано відходив доводи позивача про те, що він зарахував вказані оплати у погашення заборгованості за інший період, оскільки позивач не надав судудоказів на підтвердження цього.

Окрім того, у зазначених платіжних інструкція № 0.0..1 від 02.12.2023 та № 0.0..1 від 16.12.2023 зазначено період, за який здійснюється така оплата (11.2023-11.2023), тому вони не мають бути враховані у рахунок оплати боргу за інший період.

Отже, здійснені за платіжними інструкціями № 0.0..1 від 02.12.2023 та № 0.0..1 від 16.12.2023 оплати у загальному розмірі 1 554,00 грн мають бути виключені з загального розміру заборгованості, який просить стягнути позивач солідарно з відповідачів:37 982,03-1 554,00 грн = 36 428,03 грн.

Згідно з доданим до позову розрахунком заборгованості (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) позивач нарахував відповідачам за період з 12.03.2017 по 23.02.2023 на заборгованість 3% річних у розмір 4 176,31 грн та інфляційні втрати в розмірі 1 100,20 грн (а.с.72).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення, зокрема, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

З 24 лютого 2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію Російської Федерації проти України. Дані обставини є загальновідомими та доказуванню не підлягають.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат і дійшов висновку, що розрахуноквідповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», оскільки позивач не здійснював відповідачам нарахування 3% річних та інфляційних втрат після 23.02.2023, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

За таких обставин колегія суддів погоджується, щосолідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає:

- заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 12.03.2017 по 30.11.2023 у розмірі 36 428,03 грн;

- 3% річних за період з 12.02.2017 по 23.02.2022 у розмірі 1 100,20 грн;

- інфляційні втрати за період з 12.02.2017 по 23.02.2022 у розмірі 4 176,31 грн.

Правильними є також висновки суду першої інстанції щодо розстрочення виконання рішення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Своє клопотання про розстрочення виконання судового рішення представник відповідачки обґрунтовував її скрутним матеріальним становищем. Зазначав, що відповідачка частково визнає позовні вимоги та не заперечує проти необхідності сплати вартості комунальних послуг, однак, наразі вона не працює та не має можливості погасити заборгованість одним платежем.

Відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Ураховуючи добросовісну процесуальну поведінку сторони та часткове погашення заборгованості за надані послуги, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість розстрочення виконання судового рішення з наданням розстрочення виконання на 12 місяців у частині стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат, тобто по 3 475,38 грн щомісяця.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова