Справа № 496/4820/24
Провадження № 2/496/2406/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, визнання частково недійсним заповіту, визнання права власності на частку нерухомого майна у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просить встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати частково недійсним, розміром 1/2 частини, Свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.02.1995 року, виданого Біляївською районною державною нотаріальною конторою за р/н 1-75 на спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ім`я спадкоємця ОСОБА_4 , що складається з: жилого будинку, кам`яного, критого шифером, загальною площею 65 кв.м. з надвірними спорудами - сарай, погріб, літня кухня, гараж, в АДРЕСА_1 , на неприватизованій присадибній земельній ділянці, площею 0.25 га. та 0.1915 га для ведення особистого селянського господарства; визнати частково недійсним, розміром 1/2 частини, Свідоцтво про право власності на житловий будинок Серії НОМЕР_1 , видане Іллінською сільською радою Біляївського району Одеської області 12.08.2010 року № 52, зареєстрованому КП «Одеським МБТІ та реєстрації об`єктів нерухомості» від 02.11.2010 року, р/н: 31943895, номер запису: 33 в книзі: 118-ж-143; визнати частково недійсним, розміром 1/2 частини, заповіт, посвідчений Іллінською сільською радою Біляївського р-ну Одеської області 16.09.2010 року, зареєстрований у реєстрі за № 112, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнати частково недійсним, розміром 1/2 частини, Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19.04.2024 року, реєстровий номер № 2-1055, видане Біляївською районною державною нотаріальною конторою спадкоємцю ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок в АДРЕСА_1 ; визнати за мною, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності у порядку спадкування за законом, на 1/2 частину даного житлового будинку АДРЕСА_2 , що складається з житлового будинку, загальною площею 53.10 кв.м, з господарськими спорудами: «Б» - гаражу, «В»-кладової, «Г»- погрібу, «Д»-літнього душу, «Е»-літньої кухні, «Ж»-вбиральні, «3»-сараю, «I»- сараю, «К», 1- цистерни, №1-5 - огорожі, на неприватизованій присадибній земельній ділянці 0.25 га та 0.1915 га. для ведення особистого селянського господарства.

Зазначена позовна заява подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України.

В порушення вимог п.9 ч.3 ст.175ЦПК України позивачем в позовній заяві не зазначено попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, який позивач поніс і який очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.176ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Позивачем визначено ціну позову в розмірі 57 053,50 грн.

Суд зауважує, що визначення ціни позову майнового характеру є обов`язковою вимогою до позовної заяви, і процесуальний закон не передбачає підстав звільнення позивача від його виконання. Така вимога корелює з приписами Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких сума судового збору, яка підлягає сплаті у позовах майнового характеру визначається виходячи саме із ціни позову.

Розміри ставок судового збору визначені у ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір за позовні вимоги про визнання за ним права власності на частину спадкового житлового будинку в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ч.6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440 (далі - Національний стандарт № 1), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

У пунктах 15, 16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

Відповідно до п. 52 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Пунктами 50-55 Національного стандарту №1 визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Згідно з п. 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки.

Пунктом 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Разом з цим, відповідно до п. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна.

У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Враховуючи вищевикладене, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ч.1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Тягар доказування вартості майна несуть позивачі.

Позивачем як на підставу визначення ціни позову, долучено до позовної заяви висновок про вартість майна за адресою: житлового будинку загальною площею 112,2 кв.м., житловою площею 53,1кв. м, гаражу, кладової, погрібу, літнього душу, літньої кухні, вбиральні, сараїв, цистерни, огорожі , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , затверджений ФОП « ОСОБА_5 », оцінювач ОСОБА_5 З вказаного висновку вбачається, що оцінювачем ОСОБА_5 визначено ринкову вартість об`єкта оцінки, без урахування ПДВ в розмірі 114 107,00 грн.

Відповідно до вищевказаного Звіту позивачем визначено ціну позову, з урахуванням визнання права власності на частку майна в розмірі 57053,50 грн., яка вочевидь не відповідає дійсній вартості майна.

Долучені до позовної заяви документи містять інформацію із значним заниженням вартості вказаного вище майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату звернення до суду з позовними вимогами з вказанням паролю пошуку звіту про оцінку. Також, до вказаного висновку про вартість майна не додано документів на підтвердження повноважень оцінювача та суб`єкта оціночної діяльності на здійснення оцінки.

У зв`язку із не визначенням дійсної (реальної) вартості спірного майна, суд позбавлений можливості перевірити правильність сплаченого позивачем судового збору.

Враховуючи вище викладене, позивачу необхідно вказати ціну позову, а для визначення ціни позову слід долучити до позовної заяви оцінку вартості майна актуальну станом на час звернення до суду із позовом, чи інший доказ про вартість нерухомого майна та вказати дійсну ціну позову у відповідності до ч.2 ст. 176 ЦПК України, доплатити судовий збір в дохід державного бюджету відповідно до дійсної вартості спірного майна та усунути недоліки зазначені в ухвалі.

При цьому, суд зазначає, що у випадку невиконання вимог суду у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та буде повернута заявнику.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне заяву залишити без руху, надавши заявникові час для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 294, 317, 318 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, визнання частково недійсним заповіту, визнання права власності на частку нерухомого майна у порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч.3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.Л. Пасечник