У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сенюти В.О.,

при секретарі - Чехун Ю.В.

за участю:

стягувача - ОСОБА_1

представника боржника - Мусійченко М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою представника боржника ОСОБА_3 - адвоката Мусійченко Миколи Георгійовича про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Деснянського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання двох дітей. 25.12.2023 заяву ОСОБА_1 задоволено, видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21.12.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

28.02.2024 на адресу Деснянського районного суду міста Києва від представника ОСОБА_3 - адвоката Мусійченко М.Г. надійшла заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Подану заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 повертається в Україну 29.02.2024. Стягувач та ОСОБА_3 разом із дітьми проживають та зареєстровані за адресою в м. Києві. Стягувач ніколи самотужки не утримував дітей, а відтак відсутні підстави для винесення судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей. ОСОБА_3 після початку війни виїхала за кордон, у період з лютого 2022 року по серпень 2023 року стягувач жодним чином не допомагав ОСОБА_3 в утриманні дітей. Влітку 2023 року ОСОБА_3 повернулась в Україну разом із дітьми, між стягувачем та боржником виник конфлікт, у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернувся до ДПСУ із заявою про заборону виїзду малолітньої доньки у супроводі матері без нотаріальної згоди батька. Старша донька виявила бажання залишитися з батьком. ОСОБА_4 в свою чергу повернулась за кордон, оскільки мала незавершені справи. У період з літа 2023 року ОСОБА_3 постійно здійснювала грошові перекази на карткові рахунки дітей, отже приймала участь в їх утриманні. На підставі викладеного просить скасувати судовий наказ за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01.03.2024 заяву представника ОСОБА_4 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08.03.2024 заяву представника ОСОБА_3 повторно залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19.03.2024 відкрито провадження та призначено розгляд справи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат Мусійченко М.Г. подану заяву підтримав, просив задовольнити з викладених підстав. Пояснив, що ОСОБА_3 вважає, що відсутні підстави щодо стягнення з неї аліментів в наказному провадженні. ОСОБА_3 , перебуваючи за кордоном здійснює перерахування грошових коштів на утримання дітей на регулярній основі, а відтак підстав для стягнення аліментів немає.

Стягувач ОСОБА_1 проти задоволення заяви ОСОБА_3 заперечував у повному обсязі. Пояснив, що ОСОБА_3 з початку війни виїхала з дітьми за кордон, де влаштувала своє особисте життя та знайшла роботу. Повернувшись влітку 2023 року з дітьми в Україну, діти виявили бажання залишитися з батьком в Україні, сама ж ОСОБА_3 повернулася назад за кордон. Мати дітей не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей. Грошові кошти, які мати перераховує безпосередньо на картки дітей, останні використовують як кишенькові гроші. Натомість витрати на проживання, харчування, одяг та утримання дітей здійснює безпосередньо стягувач.

Вислухавши вступне слово стягувача та представника боржника, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі у період з 06.10.2001 по 05.09.2023.

У період шлюбу народилися діти: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до відповіді Державної прикордонної служби України від 03.11.2023, ОСОБА_1 виїхала з України 12.08.2023.

Згідно письмових матеріалів справи діти проживають з батьком. Вказана обставина не заперечувалась стягувачем та представником боржника в судовому засіданні, а відтак вказана обставина відповідно до ч. 1ст. 82 ЦПК України не підлягає доведенню.

25.12.2023 Деснянським районним судом міста Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох дітей - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 268,40 грн.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок розгляду справ в порядку наказаного провадження регламентовано в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Положенням ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачені вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно з п. 4 ч. 1 цієї статті судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно з ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.8 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Отже, судовий наказ про стягнення аліментів, виданий на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України може бути скасований лише у порядку перегляду його за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Отже, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами». Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4ст. 423 ЦПК). Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, відповідно до якого жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Згідно зі статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені статтею 181 СК України.

Видаючи судовий наказ про стягнення аліментів, суд виходив з того, що неповнолітні діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні. Мати дітей - ОСОБА_3 у серпні 2023 року виїхала за кордон, залишив дітей у ОСОБА_1 Домовленість між сторонами щодо добровільного утримання дітей відсутня.

Частиною першою статті 165 ЦПК України визначено підстави за яких суд відмовляє у видачі судового наказу, а саме:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

2-1) заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Обставини викладені представником боржника у заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами не є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Крім того, з наданих платіжних інструкцій вбачається, що на ім`я ОСОБА_5 мати здійснила перерахування грошових коштів: липень 2023 року - 100 грн., серпень 2023 року - 200,00 грн., жовтень 2023 року - 1500,00 грн., листопад 2023 року - 5500,00 грн., грудень 2023 року - 5040,00 грн., січень 2024 року - 1280,00 грн.

Згідно платіжних інструкцій, долучених до заяви, на ім`я ОСОБА_6 мати здійснила переказ грошових коштів: липень 2023 року - 250,00 грн., серпень 2023 року - 400,00 грн., жовтень 2023 року - 500,00 грн., листопад 2023 року - 400,00 грн., грудень 2023 року - 500,00 грн., січень 2024 - 400,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 167 ЦПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Із наведеного слідує, що за відсутності підстав для відмови у видачі судового наказу (які визначені у ч. 1 ст. 165 ЦПК України) суд видає судовий наказ.

Положення ч.5 ст.183 СК України гарантують право того з батьків, разом з яким проживає дитина, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Належних доказів, які б вплинули на юридичну оцінку обставин під час винесення судового наказу та які б дали підстави для його скасування, судом не встановлено. Жодна обставина, на яку посилається заявник у своїй заяві, не є нововиявленою обставиною.

Таким чином, суду не надано, письмові матеріали справи не містять доказів, які б давали правові підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Суд вважає, що обставини, на які посилається заявник в своїй заяві про перегляд рішення, не є нововиявленими обставинами в розумінні положень ст. 423 ЦПК України та не спростовують факти, покладені в основу судового наказу. Представник ОСОБА_3 вказав, що розмір аліментів, встановлений судовим наказом, не заперечується, натомість боржник проти видачі саме судового наказу.

Суд звертає увагу, що у межах наказного провадження суд може видати судовий наказ про стягнення аліментів лише у розмірах, які чітко визначені ЦПК України, що було дотримано судом у даному випадку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Виходячи з того, що жодна обставина, на яку посилається представник ОСОБА_3 в заяві, не є нововиявленою обставиною, а наведені заявником обставини не звільняють її від обов`язку як матері утримувати дітей, розмір аліментів, встановлений до стягнення відповідає вимогам чинного законодавства України, відтак суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами слід відмовити, а вищевказаний судовий наказ залишити в силі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 76-81, 89, 160, 161, 170, 260, 354, 423-429 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_3 - адвоката Мусійченко Миколи Георгійовича про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Деснянського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року - відмовити.

Судовий наказ Деснянського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року 754/18433/23 виданий за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 268,40 грн. - залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено: 23.04.2024.

Суддя В.О. Сенюта