Справа № 750/5391/24
Провадження № 2/750/1303/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2024 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді - Рахманкулової І.П.,
секретаря - Мойсієнко К.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,
Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,
У квітні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 17 липня 2010 року. Шлюб розірвано рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13 жовтня 2015 року. Від даного шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, в січні 2013 року ОСОБА_2 фактично покинув позивача з дочкою. ОСОБА_4 свого рідного батька не знає і не пам`ятає. Починаючи з липня 2014 року ОСОБА_1 разом з дочкою вимушені були покинути місце постійного проживання в м. Донецьку. 10 грудня 2015 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_5 . Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_4 немає уявлення про існування іншого батька, окрім ОСОБА_5 Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки, після січня 2013 року він три рази приходив, щоб її провідати, а з травня 2014 року і на даний час він її не бачив. Аліментів на її утримання не сплачував, грошима ніколи не допомагав. Як відомо позивачу, відповідач залишився проживати на непідконтрольній України території та місце його проживання не відоме. Оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, а саме: не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним, моральним та духовним розвитком, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов підтримує.
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про час і місце розгляду справи по суті сповіщався шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади.
Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради надіслала до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, просили прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Також, зазначили, що підтримують висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затверджений рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 11 червня 2024 року № 356.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.
Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_7 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 17 липня 2010 року, який розірвано рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13 жовтня 2015 року (а.с. 8).
Від даного шлюбу у подружжя народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області 24 листопада 2010 року (а.с. 6).
Як зазначила позивач, після розлучення ОСОБА_4 залишилася проживати з нею за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , а потім вони з дочкою переїхали у м. Маріуполь, як внутрішньо переміщені особи.
10 грудня 2015 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 у м. Маріуполі (а.с. 15).
ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 народився син - ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 21).
Згідно з довідкою про склад сім`ї від 22.07.2017, ОСОБА_9 проживала разом з матір`ю, братом та вітчимом за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12).
Відповідно до копії характеристики ОСОБА_3 , виданої Комунальним дошкільним навчальним закладом загального розвитку «Ясла-садок № 153 «Черемушка» Маріупольської міської ради Донецької області від 20 липня 2017 року вбачається, що дівчинку виховує мати та вітчим ОСОБА_5 ; батько дитини ОСОБА_2 дошкільний заклад не відвідує, вихователь групи батька ніколи не бачила; приводить і забирає дитину та здійснює оплату за садок вітчим (а.с. 10).
Згідно з довідкою Центру первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя від 24.04.2017 вбачається, що батько ОСОБА_3 - ОСОБА_2 жодного разу амбулаторію не відвідував, не цікавився станом здоров`я дочки; догляд за дитиною здійснює мати - ОСОБА_1 (а.с. 11).
Відповідно до копій довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеними особами з м. Донецька, фактична адреса проживання: АДРЕСА_3 (а.с. 17-20).
З копії довідки Приватного підприємства «Приватний заклад освіти «Мудрангелики» від 10.04.2024 № 10/03 вбачається, що ОСОБА_3 навчається в 7-А класі з вересня 2022 року. Вихованням дитини займається мати - ОСОБА_1 та вітчим - ОСОБА_5 , вони приводять і забирають дитину, сплачують за навчання, харчування, відвідують батьківські збори та регулярно спілкуються з вчителями. Біологічний батько дитини - ОСОБА_2 жодного разу школу не відвідував і навчальним процесом не цікавився (а.с. 22).
Згідно копії листа Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 15.04.2024 № 5542/124/48/8-2024, в ході перевірки за заявою ОСОБА_1 , місцезнаходження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не встановлено (а.с. 24).
Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, як орган опіки та піклування, своїм висновком, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 356 від 11 червня 2024 року, вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У висновку, зокрема, зазначено, що фактів, які б достовірно свідчили про те, що батько зовсім не турбується про дочку, не приділяє їй уваги, не було наведено. Зважаючи на те, що матір`ю не вживалися превентивні заходи впливу відносно ОСОБА_2 , позбавлення батьківських прав є передчасним. Окрім того, в силу об`єктивних причин (проживання окремо від дочки) батько не має можливості належно утримувати та виховувати її.
Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно положень ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Отже, суд має виходити з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.
Відповідно до пункту 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
За таких підстав, враховуючи, що наявними у справі доказами доведено, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню малолітньої дочки, суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно неї.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 289, 354, 430 ЦПК України, ч. 2, 5 ст. 150; ч. 2 ст. 157; ч. 2 ст. 164, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд,-
позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (відоме місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 грн. 20 коп. у відшкодування судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя