1Справа № 335/9721/23 2/335/348/2024
17 квітня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Романько О.О., за участю секретаря судового засідання Гутник Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 поданою через представника - адвоката Сивенка Валерія Миколайовича до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,-
1. Зміст доводів пред`явленого позову
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Сивенка В.М. звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначили про те, що 08.08.2023 об 11.58 год. позивач помилково перерахувала зі свого рахунку в АТ «А-Банк» на картковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 100 735,00 грн., що підтверджується квитанцією № 95827476 від 08.08.2023. З зазначеної квитанції не вбачається жодних даних про особу, на користь якої було помилково перераховано грошові кошти. Така сума грошових коштів була перерахована на рахунок невстановленої особи без зазначення призначення платежу, що на думку представника позивача, свідчить про те, що перераховані кошти є безпідставно набутими.
Далі в позові зазначили, що між позивачем та відповідачем не було укладено жодного правочину, що міг би бути підставою для перерахування коштів, немає підстав, з яких би у позивача виникли зобов`язання з перерахування коштів відповідачу, а тому грошові кошти в розмірі 100 735,00 грн. є такими, які безпідставно набуті ОСОБА_2 .
Просили стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 100 735,00 грн. як безпідставно набутих та судові витрати.
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, 10.04.2024 представником позивача надано клопотання, в якому він підтримує позов та наполягає на його задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач ОСОБА_2 не з`явився у судове засідання та не подав відзив на пред`явлений позов. Він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на викладене, суд постановив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу, в порядку заочного розгляду.
2. Інформація про рух цивільної справи.
Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 жовтня 2023 року (а.с.19) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , була розподілена судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя Романько О.О.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 10 жовтня 2023 року (а.с.32) заяву представника позивача про забезпечення позову було повернуто заявнику.
Відповідно до ухвали судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 10 жовтня 2023 року було витребувано докази від Міністерства соціальної політики України щодо відомостей про реєстрацію відповідача як внутрішньо переміщену особу.
Відповідно до ухвали судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 16 жовтня 2023 року було частково задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», який належить ОСОБА_2 , в межах суми позовних вимог.
06 грудня 2023 року відповідно до ухвали судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя було відкрито провадження по справі в загальному порядку та призначено підготовче засідання, яке неодноразово відкладалося через ряд об`єктивних причин.
05 лютого 2024 року відповідно до ухвали суду було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів в АТ КБ «ПриватБанк» щодо відомостей про власника карткового рахунку № НОМЕР_1 та руху грошових коштів по ньому.
Згідно з ухвалою суду від 29 лютого 2024 року у справі було закрите підготовче провадження та призначено судовий розгляд.
13 березня 2024 року відповідно до ухвали судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», який належить ОСОБА_2 , в межах ціни позову.
3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
08.08.2023 об 11.58 год. позивач помилково перерахувала зі свого рахунку в АТ «А-Банк» на картковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 100 735,00 грн., що підтверджується квитанцією № 95827476 від 08.08.2023 (а.с.11).
Відповідно до адвокатського запиту від 22.09.2023 до АТ КБ «ПриватБанк» позивач та її представник намагалися з`ясувати відомості про власника карткового рахунку № НОМЕР_1 , але банком у задоволенні такого запиту було відмовлено з посиланням на банківську таємницю (а.с.13-15).
Згідно виписки за договором № б/н за період з 07.08.2023 по 26.01.2024 (дата складання 23.02.2024) відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 , 08.08.2023 відбулося зарахування переказу на картку № НОМЕР_1 на суму в валюті операції 100 735,00 грн. та залишок коштів після операції склав 111 181,60 грн. Також вбачається, що за період з 12.08.2023 по 13.08.2023 за допомогою картки були вчинені ряд операцій, зокрема, щодо придбання продуктів та поповнення мобільного телефону. Затим, 18.08.2023 через додаток «Приват24» надійшли кошти в розмірі 1 грн. від ОСОБА_1 з коментарем щодо помилкового перерахування коштів та проханням зв`язатися з нею за відповідним номером телефону (а.с.120 на звороті).
Спірні правовідносини регулюються главою 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятою «Зобов`язальне право» ЦК України.
4. Норми права та стала судова практика, якою керується суд при вирішенні спору.
Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з ч.2 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17 (провадження №14-32цс19) предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
Таким чином, відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, провадження № 12-182гс18).
Положення ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого отримання.
Наявність між сторонами договору, який є нікчемним або який визнано недійсним, виключає можливість стягнення переданих на його виконання коштів на підставі ст. 1212 ЦК України. У тому разі, якщо договір між сторонами не був укладений, тобто немає правової підстави для передання коштів у момент такого передання, до правовідносин застосовується ст. 1212 ЦК України.
У особи виникає зобов`язання повернути отримане майно, зокрема, грошові кошти, згідно зі ст. 1212 ЦПК України, як безпідставно набуте, якщо особа отримала їх без правової підстави, за відсутності договірних правовідносин щодо цього майна.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13, провадження № 14-400цс19).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
Згідно виписки за договором № б/н за період з 07.08.2023 по 26.01.2024 (дата складання 23.02.2024) відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 , 08.08.2023 відбулося зарахування переказу на картку № НОМЕР_1 на суму в валюті операції 100 735,00 грн. та залишок коштів після операції склав 111 181,60 грн. Також вбачається, що за період з 12.08.2023 по 13.08.2023 за допомогою картки були вчинені ряд операцій, зокрема, щодо придбання продуктів та поповнення мобільного телефону. Затим, 18.08.2023 через додаток «Приват24» надійшли кошти в розмірі 1 грн. від ОСОБА_1 з коментарем щодо помилкового перерахування коштів та проханням зв`язатися з нею за відповідним номером телефону.
Сукупний аналіз вказаних письмових доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 перерахувала на картковий рахунок відповідача грошові кошти в сумі 100 735,00 грн. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_2 не надав жодного доказу на підтвердження того, що 08 серпня 2023 року він набув означені грошові кошти на достатній правовій підставі, зокрема, на підставі договору чи будь-якого іншого правочину. Також останнім не надано доказів щодо повернення зазначених коштів позивачу.
З огляду на це суд висновує про те, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 належить стягнути безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 100 735 гривень 00 копійок.
6. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок за подання позову до суду та 1679 гривень 20 копійок за заявами про забезпечення позову. Ці обставини підтверджуються відповідними квитанціями (а.с.1, 23а, 38, 131). Пред`явлений позов задоволений повністю.
Отже, суд доходить висновку, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2752 гривень 80 копійок.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 83, 133, 141, 205, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 подану через представник- адвоката Сивенка Валерія Миколайовича до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Зарічним ВМ СМВ УМВС України в Сумській області від 29.03.2004, рнокпп НОМЕР_5 , грошові кошти в сумі 100 735 (сто тисяч сімсот тридцять п`ять) гривень, 00 коп., та судовий збір у сумі 2 752 (дві тисячі сімсот п`ятдесят дві) гривні, 80 коп., а всього 103 487 (сто три тисячі чотириста вісімдесят сім) гривень, 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 26 квітня 2024 року.
Суддя: О.О. Романько