ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1676/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2024 р. селище Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Іщенко І.М., при секретарі судового засідання Клисак Н.Г., без участі сторін, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В

10.09.2024 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Московчук А.М. з позовом до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , який з лютого 2014 року проживав у Криму.

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024. Смерть ОСОБА_2 , на той час була встановлена і підтверджувалася лікарським свідоцтвом про смерть № 142 від 12.05.2014 року, а також свідоцтвом про смерть від 12 травня 2014 року,

Позивач, отримавши вищезазначені документи, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Нотаріус, враховуючи що документи видані окупаційною владою, роз`яснив про необхідність звернення до суду для встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, а потім отримати свідоцтво про смерть видане нашими органами РАЦСу.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2024 року встановлення факту смерті ОСОБА_2 , як особи, померлої на тимчасово окупованій території України.

08.08.2024 року на підставі рішення суду, позивач отримав свідоцтво про смерть свого батька ОСОБА_2 , видане Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті батька відкрилася спадщина, до кладу якої входять дві земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але звернувшись до нотаріуса отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск шестимісячного строку для подання заяви.

Позивач ОСОБА_1 посилається як на поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, це незнання про смерть батька, так як він проживав в окупованому Криму та не спілкувався з сином, тому просить визначити додатковий строк 2 місяця для подання заяви до нотаріальної контори.

Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження

(а.с. 18).

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 року призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 30).

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Московчук А.М. у судове засідання надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача (а.с. 33).

Представник відповідача Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Левечко О.А. у судове засідання надала заяву, в якій позов визнала та просила розглядати справу у її відсутності

(а.с. 22).

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги ОСОБА_1 задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 02.03.1979 року Дніпродзержинським «Палацом щастя», актовий запис № 629 (а.с. 32).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 02 від 08.08.2024 року, складений Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на дві земельні ділянки, з кадастровими номерами: :02:006:0135 та 6:02:006:0136, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області по вул. Польова в селищі Курилівка (а.с. 5).

Останнім місцем реєстрації ОСОБА_2 було в АДРЕСА_1 , на початку лютого 2014 року виїхав до Криму, де проживав до дня смерті в м. Джанкой Автономної Республіки Крим, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 142 від 12.05.20214, виданою Джанкойской ЦРБ (російська мова), де вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Джанкой Автономної Республіки Крим (а.с. 11).

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2024 року встановлення факту смерті ОСОБА_2 , як особи, померлої на тимчасово окупованій території України (а.с. 7-8).

09.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який проживав на тимчасово окупованій території України за адресою: АДРЕСА_2 , але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця та рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с. 5).

Згідно з постановою приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 09.08.2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії 19.06.2024 року заведено спадкову справу № 46/2024 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 5). Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , який є сином померлого

ОСОБА_2 , після того як батько виїхав до Криму вони не спілкувалися, тому про його смерть в 2014 році він не знав, вважає часом відкриття спадщини дату після ухвалення рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - з 06.08.2024 року. Позивач ОСОБА_1 посилається, як на поважні причини пропуску строку, незнання про смерть батька ОСОБА_2 , оскільки той 10 років тому, з лютого 2014 року, виїхав та проживав на окупованій території України в Автономній Республіці Крим, у зв`язку з чим не мав можливості звернутися в шестимісячний строк до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про спадщину. Викладене свідчить про те, що позивач мав об`єктивні перешкоди для реалізації свого права на прийняття спадщини, у зв`язку з чим наявні підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Заповіту ОСОБА_2 не залишав.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також суд враховує рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Крім того, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємицею з після смерті свого батька ОСОБА_2 , оскільки мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06.09.2024 (а.с. 13), отже, надання позивачу ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини не порушить права та свободи інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Після звернення позивача до нотаріуса йому було повідомлено у листі-роз`ясненні про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини і цей строк можливо продовжити лише в судовому порядку.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61/21447св19).

Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців: 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із поважними причинами, а саме через проживання батька ОСОБА_2 на окупованій території України в Автономній Республіці Крим з 2014 року, та відсутності інформації про його смерть, про що він дізнався в червні 2024 року, тому була необхідність звернення до суду і судом винесене рішення про встановлення факту смерті батька на тимчасово окупованій території, збіг тяжких сімейних обставин.

Отже позивач пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини через об`єктивні перешкоди і відсутність реальної можливості (необхідність звернення до суду, відсутність документів, оформлення і видачу яких здійснює лише нотаріальна контора і інше).

В силу ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому слід керуватися тим, що поважними причини у разі, коли спадкоємець не знав про відкриття спадщини, не міг прийняти спадщину у зв`язку з відсутністю інформації про смерть батька, який помер в Криму, тобто на тимчасово окупованій території.

Ст. 15 ЦК України також передбачає право кожної особи на захист своїх цивільних прав та інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 цього ж кодексу право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, вказуючи в якості одного зі способів захисту цивільних прав та інтересів визнання права. Ст. 392 ЦК України також передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню.

З урахуванням вказаного суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для визнання строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , пропущений позивачем ОСОБА_1 , таким, що був пропущений з поважної причини, встановивши позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , достатній для подання заяви про прийняття спадщини, строком 2 місяці, починаючи з моменту набрання законної сили рішення суду, права та охоронювані законом інтереси інших осіб не порушуються, іншим передбаченим законом шляхом поновити порушене право позивача на спадщину немає можливості.

Судовий збір по справі повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с. 16).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 21, 41, 55, 58, 124, 129, 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 15, 16, 321, 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1226, 1258, 1259, 1261-1265, 1268-1270, 1272, 1282 ЦК України, ст. 46 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 пропущений позивачем ОСОБА_1 , таким що був пропущений з поважної причини

Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 , прож.: АДРЕСА_1 ) додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , достатній для подання заяви про прийняття спадщини, в розмірі 2 (двох) місяців, починаючи з моменту набрання законної сили рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України.

Суддя: І. М. Іщенко