Номер провадження: 22-ц/813/1517/24
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 495/10843/18

Провадження номер: 22-ц/813/1517/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Шевчук Ю.В. 02 лютого 2022 року, повний текст складено 02.02.2022 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця у розмірі - 7 692,70 грн.. Також позивач просить стягнути витрати на адвоката у розмірі - 8 400 грн. (а. с. 2 - 6).

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги у рівних частках за законом є - позивач та відповідачка. Після смерті спадкодавця, позивач займався організацією похорон матері, сплатив усі рахунки, пов`язані з ритуальними послугами, а також сплачував лікування померлої, що підтверджується копіями квитанцій, які містяться в матеріалах справи на загальну суму 15 385,33 грн..

У добровільному порядку відповідачка відмовляється відшкодовувати половину вартості витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця - ОСОБА_3 у сумі 7 692,70 грн., у зв`язку із чим ОСОБА_1 змушений звернутися до суду із даним позовом.

Позиція відповідачки в суді першої інстанції

У відзиві на позов ОСОБА_2 заперечує проти його задоволення позову в повному обсязі (а. с. 47 - 49).

Посилається на те, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що саме позивач сплатив власні кошти на придбання ліків та інших медичних препаратів, та що вони дійсно були необхідні для лікування та догляду спадкодавця. Також зазначає, що вона ніколи не ухилялася від утримання, догляду, лікування та поховання своєї матері, що встановлено рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2017 року та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.04.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування спадщини за законом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2022 року задоволено частково вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 7 639,46 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на отримання правової допомоги у сумі 8 400,00 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі - 704,80 грн..

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено(а. с. 152 - 157).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем ОСОБА_1 обрано ефективний захист свого порушеного права, що передбачене статтею 1232 ЦК України. Позивач довів обґрунтованість своїх вимог, зміст яких відповідає обраному ним способу захисту, оскільки обов`язок спадкоємця відшкодувати витрати з лікування та поховання спадкодавця прямо встановлений вказаною нормою цивільного законодавства за умови, що такі витрати є розумними.

У зв`язку із чим, з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають до стягнення частина витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця у сумі 7 639,46 грн..

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2022 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а. с. 160 - 169).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Вказує, що квитанції, надані позивачем не містять інформацію хто саме сплатив кошти на придбання ліків та інших медичних препаратів, та що вони дійсно були необхідні для лікування та догляду спадкодавця. Також зазначає, що вона ніколи не ухилялася від утримання, догляду, лікування та поховання своєї матері, що встановлено рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2017 року та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.04.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування спадщини за законом.

Також, посилається на те, що судом було порушено її право на доступ до суду внаслідок неналежного її сповіщення та її представника.

Позиція сторін по справі у суді апеляційної інстанції

27.07.2023 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги (а. с. 200 - 202).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2023 року суддею-доповідачем було обрано суддю - Пузанову Л.В..

Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 30.05.2023 року № 567/0/15-23 суддя Пузанова Л.В. достроково закінчила відрядження в Одеському апеляційному суді.

На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2023 року визначено склад колегії суддів: - головуючий суддя - Заїкін А.П.; - судді - Погорєлова С.О. та Князюк О.В..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.06.2023 року цивільну справу прийнято до провадження іншої колегії суддів. Поновлено ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2022 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2022 року (а. с. 193 - 194).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив, протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Поштове рекомендоване повідомлення на ім`я адвоката Васильєва П.О., діючого від імені ОСОБА_2 , повернулося до Одеського апеляційного суду з відміткою пошти про отримання (а. с. 198).

Поштове рекомендоване повідомлення на ім`я ОСОБА_1 повернулося до Одеського апеляційного суду з відміткою пошти про отримання (а. с. 199).

27.07.2023 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 (а. с. 200 - 202).

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що сторони по справі є повідомленими про надходження апеляційної скарги та розгляд справи в апеляційному суді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.04.2024 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

У порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ст. 274 ЦПК України, розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 розділу ІІІ «Позовне провадження» Цивільного процесуального кодексу України; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у вищезазначених спорах.

Відповідно до ч. 6, 9 ст. 19 ЦПК України - малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дана справа з ціною позову (7 692,70 грн.) є малозначною, є малозначною, тому згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 06.01.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 26 (а. с. 7).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМІ №709142, виданого 26.09.2017 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В., зареєстрованого в реєстрі за №3453, та до Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМЕ №665439, виданого 16.08.2017 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В., зареєстрованого в реєстрі за №3039, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями по частки від спадкового майна померлої, а саме - по частки будинку АДРЕСА_1 (а. с. 8, 9).

Із Договору, укладеного між ОСОБА_1 та ритуальним агентством «Стікс», вбачається, що послуги щодо організації поховання ОСОБА_3 склали - 3 560,00 грн. (а. с. 10).

Відповідно до накладної, виданої кафе «Ластівка», за організацію поминального обіду позивачем ОСОБА_1 було сплачено 3 115,00 грн. (а. с. 11).

Крім того, з копій квитанцій, які містяться в матеріалах справи, позивачем ОСОБА_1 були понесені наступні витрати на утримання та лікування спадкодавця ОСОБА_4 :

- згідно копії чеку №1968 про придбання дерев`яних милиць від 28.12.2015 року на суму - 248,12 грн.;

- згідно копії накладної №537 від 11.02.2016 року про придбання калачів на суму - 280,00 грн.;

- згідно копії товарного чеку №280368 від 09.12.2015 року про придбання ліків на суму - 729,16 грн.;

- згідно копії чеку від 11.12.2015 року на суму - 682,03 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 23.12.2015 року на суму - 1631,20 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 07.10.2015 року на суму - 116,76 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 27.10.2015 року на суму - 57,14 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 12.10.2015 року на суму - 183,10 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 24.06.2015 року на суму - 480,05 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 09.12.2015 року на суму - 729,16 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 12.10.2015 року на суму - 711,13 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 16.12.2012 року на суму - 106,41 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 12.07.2015 року на суму - 432,60 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 14.12.2015 року на суму - 462,64 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 07.10.2015 року на суму - 1 089,01 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 10.10.2015 року на суму - 315,13 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 13.12.2015 року на суму - 280,69 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 05.09.2015 року на суму - 64,25 грн. на придбання ліків;

- згідно копії чеку від 05.12.2015 року на суму - 111,75 грн. на придбання ліків (а. с. 12 - 17).

Загальна сума витрат позивача на утримання, лікування та поховання спадкодавця склала 15 385,33 грн., тобто частина цих витрат складає 7 692,70 грн..

Із Виписки з історії хвороби ОСОБА_3 №5226, Епікризу №8150, Епікризу №4551, призначень лікаря, копії яких наявні в матеріалах справи, вбачається, що придбані позивачем ОСОБА_1 ліки необхідні були для лікування спадкодавця ОСОБА_3 (а. с. 22, 23, 28 - 34).

Правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються стягнення витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця і регулюються ЦК України.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права. Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із приписами ч.1 ст.1232 ЦК України, спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», визначено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання, утримання, догляд, лікування спадкодавця, а саме такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про поховання та похоронну справу», організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про поховання та похоронну справу», надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону, здійснюється ритуальними службами або за договором суб`єктами господарювання інших форм власності. Вартість таких послуг встановлюється в порядку і в межах, встановлених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради. Надання ритуальних послуг, не передбачених зазначеним переліком, а також виготовлення предметів ритуальної належності здійснюється за цінами, встановленими за згодою сторін. Надання ритуальних послуг та виготовлення предметів ритуальної належності здійснюється з дотриманням вимог норм і правил, встановлених законодавством.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг.

Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом.

У наказі Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 року № 193, розробленого та затвердженого відповідно до Закону України «Про поховання та похоронну справу», міститься примірний договір-замовлення на організацію та проведення поховання.

Згідно листа Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України 19.11.2003 року № 193 про «Необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг» до необхідних ритуальних послуг входять: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання; оформлення свідоцтва про поховання; копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили); монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.

За приписами ч.2 ст. 1232 ЦК України, витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заперечення ОСОБА_2 відносно того, що ОСОБА_1 не надано доказів того, що саме його кошти були витрачені на лікування та поховання матері, є неспроможними. Оскільки, на підтвердження того, що відповідачка витрачала свої кошти на утримання або поховання матері нею не було подано до суду жодного належного та допустимого доказу.

Що стосується доводу апеляційної скарги про неналежне сповіщення ОСОБА_2 та її представника про розгляд справи на 02.02.2022 року, то слід зазначити наступне.

Із телефонограми, яка знаходиться в матеріалах справи (а. с. 144) вбачається, що адвоката Мельникової Д.В. ОСОБА_5 24.11.2021 року було сповіщено про розгляд справи, призначений на 02.02.2022 року о 11:00 год..

Відповідно до вимог ЦПК України, в редакції, яка діяла на момент розгляду справи, суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (ч. 9 ст. 128 ЦПК України).

Таким чином, у розумінні вимог Закону, адвокат Васильєв П.О., діючий від імені ОСОБА_2 , був сповіщений про розгляд справи.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява адвоката Васильєва П.О., діючого від імені ОСОБА_2 , про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП/коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи), яка надійшла на адресу суду першої інстанції 16.06.2021 року через систему «Електронний суд» (а. с. 136).

Також, з матеріалів справи вбачається, що адвокатом Васильєвим П.О. неодноразово подавалися до суду першої інстанції заяви про перенесення розгляду справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 відсутні.

Дата ухвалення рішення, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК

України,Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе