Справа № 577/4709/24
Провадження № 2/577/1304/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

у складі головуючого судді Потій Н.В.,

за участю секретаря Подейко Т.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотоп цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування п.1 наказу №247 «Про результати службового розслідування за фактом неналежного виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 » від 27 червня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправним і скасувати пункт 1 наказу № 247 «Про результати службового розслідування за фактом неналежного виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 » від 27 червня 2024 року та стягнути сплачений судовий збір.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач з 18 липня 2022 року працює в ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), де обіймає посаду інспектора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Конотопського РТЦК. Протягом перебування на цій посаді позивач сумлінно та своєчасно виконував покладені на нього обов`язки. 26 червня 2024 року , тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рапорту начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 17 червня 2024 року, було видано наказ № 133 «Про призначення службового розслідування» від 17 червня 2024 року, з підстав неналежного виконання позивачем своїх обов`язків щодо ведення спеціального обліку, що призвело до порушення порядку оформлення та зарахування на спеціальний облік. Цього ж дня, 26 червня 2024 року, на усну пропозицію, позивач надав письмові пояснення. 01 липня 2024 року позивача ознайомили з оскаржуваним наказом № 247 за яким на нього накладено дисциплінарне стягнення - догану. Із вказаним наказом позивач не згоден. З частково отриманих документів на адвокатські запити, стало відомо, що підставою для складання старшим лейтенантом ОСОБА_3 рапорту від 17 червня 2024 року, слугували листи ТОВ «Мотордеталь-Конотоп» від 12.06.2024 року, КП «Теплогарант» та ТОВ «Молоко Вітчизни» від 10.06.2024, які є практично однаковими за змістом і тому викликають сумнів у позивача. У той же час, ще 01.06.2024 року за внутрішнім (вільно складеним) актом передачі вхідної документації щодо бронювання на 30.05.2024 року, позивач передав інспектору військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ОСОБА_4 всю документацію, що стосувалася зарахування працівників підприємств на спецоблік та зняття з спецобліку, в тому числі працівників вищевказаних підприємств. Крім цього, 01.06.2024 року позивач передав інспектору ОСОБА_4 військові квитки, які були наявні у позивача, про що свідчить підписи ОСОБА_4 на листі, який свідчить про передачу військових квитків від 29.05.2024 року. Вважає, що службове розслідування проводилось на підставі наказу № 447од від 29.12.2023 року, в той час, коли позивача притягували до дисциплінарної відповідальності на підставі наказу № 133 від 17.06.2024 року. Стверджує, що позивач надавав операторам АІКС «Оберіг» всі облікові картки з повідомленнями щодо бронювання для внесення їх до бази даних АІКС «Оберіг». Щодо ведення Книги обліку передачі бланків спеціального військового обліку, військових квитків з 25.09.2023 року по 03.06.2024, то посадовими інструкціями від 03 січня 2023 року та від 29 грудня 2023 року на позивача не було покладено такого функціонального обов`язку. Враховуючи те, що пояснення начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу старшого лейтенанта ОСОБА_5 , інспектора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів ОСОБА_4 та оператора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу старший солдат ОСОБА_6 ґрунтуються на припущеннях, без посилання на конкретні документи, які можуть бути належними, допустимими та достовірними та достатніми доказами, то відповідно їх пояснення не можуть бути покладені в основу для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_5 не зазначив в чому саме полягає належне виконання позивачем своїх обов`язків щодо ведення спеціального обліку, яка дія або бездіяльність стали підставою для порушення позивачем своїх обов`язків щодо ведення спеціального обліку, в чому саме полягає порушення або неналежне виконання покладених на позивача трудових обов`язків та яка у зв`язку з цим вина позивача, а також не враховано наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків, та саме головне, якими доказами ця вина підтверджується.

Відповідач у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що твердження, викладені в Акті проведення службового розслідування від 26.06.2024 є обґрунтованими, такими, що підтверджуються листами від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , наданими поясненнями начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу старшого лейтенанта ОСОБА_5 , інспектора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ОСОБА_4 , оператора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу старшого солдата ОСОБА_6 . Щодо вчасного ненадання позивачем оператору АІКС «Оберіг» облікових карток з повідомленнями щодо бронювання для внесення їх до бази даних АІКС «Оберіг», а також інформації щодо припинення, продовження або анулювання бронювання, то це підтверджується змістом листів (чи то більше скарг) від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 . Щодо порушення вимог позивачем постанови КМУ від 04.02.2015 року № 45 щодо ведення Книги обліку передачі бланків спеціального військового обліку, то відповідно до його посадової інструкції від 29 грудня 2023 року, а саме п. 1 «ведення персонально-якісного військового обліку військовозобов`язаних рядового, сержантського та старшинського складу запасу, які проживають на території відповідальності територіального центру», а також п.9 Основних посадових обов`язків передбачено «ведення діловодства відділення», що, відповідно, вбачає в тому числі ведення Книги обліку передачі бланків спеціального військового обліку.

Позивач у відповіді на відзив зауважив, що проводячи внутрішнє розслідування, комісія відповідача не перевірила чим були зумовлені обставини, викладені в листах та поясненнях, а саме дією чи бездіяльністю та якими фактичними обставинами та доказами підтверджується невиконання або неналежне виконання покладених на позивача трудових обов`язків; не перевірила та не встановила чи дійсно є наявна вина позивача та якими фактичними обставинами та доказами вона підтверджується та не дослідила наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) позивача та невиконанням або неналежним виконанням покладених на позивача трудових обов`язків. Відповідач не надав розписки про те, що позивача було проінформовано під підпис, що п. 1. та п. 9 містять в собі виконання такого функціонального обов`язку як ведення Книг обліку передачі бланків спеціального військового обліку. Водночас зауважує, що приписами ст. 31 КЗпП України визначено, що роботодавець не має права вимагати від працівника, виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії у справі.

02 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 15:30 год 30 вересня 2024 року (а.с. 46).

16 вересня 2024 року продовжено відповідачу строк для подачі відзиву до 29 вересня 2024 року (а.с. 49).

08 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 10:30 год 04 листопада 2024 року (а.с. 78).

04 листопада 2024 року, за клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 08:30 год 12 листопада 2024 року.

Представник позивача в судовому засіданні 04 листопада 2024 року позов підтримав і прохав задовольнити, з підстав, викладених у позові.

Позивач ОСОБА_1 також позов підтримав і прохав його задовольнити. Крім того, пояснив, що виконував роботу за усною вказівкою ОСОБА_5 .

У судовому засіданні 04 листопада 2024 року представник відповідача ОСОБА_10 в задоволенні позову прохав відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

У судове засідання 12 листопада 2024 року представник відповідача, будучи належним чином повідомленим не з`явився (а.с. 79), причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

З 18 липня 2022 року ОСОБА_1 працює в ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді інспектора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу. ОСОБА_11 не є військовослужбовцем, обіймана ним не відноситься ні до державної служби, ні до категорії патронатної служби, що визнається сторонами по справі.

29 грудня 2023 року було затверджено посадову інструкцію інспектора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу в ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою ОСОБА_1 ознайомлено під підпис, та визначено наступні посадові обов`язки: 1) ведення персонально-якісного військового обліку військовозобов`язаних рядового, сержантського та старшинського складу запасу, які проживають на території відповідальності територіального центру. 2)Здійснення прийому військовозобов`язаних для уточнення облік« військового обліку, проходження ВЛК; 3.) ведення картотек алфавітних карток, облікових карток військовозобов`язаних на призначених в команди, своєчасне внесення змін; 4.) організація бронювання військовозобов`язаних, оформлення зарахування на спеціальний військовий облік; 5.) здійснення прийому представників підприємств, установ та організацій з питань бронювання військовозобов`язаних. 6) проведення роз`яснювальної роботи з особами відповідальними за ведення військового обліку на підприємствах, в установах та організаціях. 7.) проведення звірок - облікових даних військовозобов`язаних, що працюють на підприємствах, установах та організаціях та які пропонуються або підлягають зарахуванню на спеціальний військовий облік.8.) участь в перевірках стану військового обліку та бронювання військовозобов`язаних у державних органах, на підприємствах, установах та організаціях. 9) ведення діловодства відділення 10) Проведення рекламно-агітаційної роботи щодо проходження військової служби за контрактом в Збройних Силах України, проходження військової служби, проходження військової служби за призовом офіцерів запасу, проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України, а також вступу до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти (а.с. 26-27).

10 червня 2024 року на адресу начальника Конотопського РТЦК надійшли звернення від осіб відповідальних за військовий облік в ТОВ «Мотордеталь-Конотоп», КП «Теплогарант» та ТОВ «Молоко Вітчизни» щодо несвоєчасного опрацювання документів щодо бронювання ОСОБА_1 (а.с. 31-34).

17 червня 2024 року начальник відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ОСОБА_3 звернувся з рапортом до начальника Конотопського РТЦК в якому доповів про неналежне виконання обов`язків інспектором відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ОСОБА_1 , що призвело до порушення порядку оформлення та зарахування на спеціальний облік. Одночасно прохав ініціювати проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно Витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (з адміністративно-господарської діяльності) № 133 від 17 червня 2024 року, призначено службове розслідування відносно інспектора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ОСОБА_1 (а.с. 11-12).

26 червня 2024 року ОСОБА_1 під час службового розслідування, виклав письмові пояснення, в яких зокрема призначення службового розслідування пов`язує з конфліктною ситуацією з д/с ОСОБА_12 , яка неналежним опрацьовувала документи в РТЦК. Також пояснив, що службовець ОСОБА_13 не заносить документи та записи в електронну базу; у планових звірках військовозобов`язаних він виявив багато помилок. Неналежним чином виконувала свої обов`язки ОСОБА_4 , яка при передачі йому у жовтні 2023 року документації не склала відповідного акту і розслідування з цього приводу не проводилося. Обов`язки між працівниками в РТЦК належним не розподілені. (а.с. 13-34).

Під час службового розслідування з пояснень начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ОСОБА_2 , пояснень інспекторів відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ОСОБА_6 та ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_1 не було передано оператору АІКС «Оберіг» облікові картки з повідомленнями щодо бронювання для внесення їх до бази даних АІКС «Оберіг», а також інформації щодо припинення, продовження або анулювання бронювання. Такі ж порушення виявлені при перевірці облікових карток в картотеці. У порушення вимог підпунктів 2,3 пункту 21 постанови КМУ від 04.02.2015 року № 45 «Про затвердження Порядку бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування та підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та воєнний стан» (в редакції постанови КМУ № 12 від 11.01.2017) ОСОБА_1 не виконувалося ведення Книги передачі бланків спеціального військового обліку, військових квитків з 25 вересня 2023 року по 03 червня 2024 року. Виявлено ряд випадків не опрацювання наданих документів щодо бронювання військовозобов`язаних, створення дублікатів облікових карток, вимагання від відповідальних за військовий облік копій документів, які не передбачені нормативно-правовими актами, що призвело до накопичення непотрібних документів. Під час передачі своїх справ ОСОБА_1 не зміг знайти та передати всі повідомлення про бронювання, що надавалися йому відповідальними особами, виявлено ряд облікових карток, які перебували в картотеці спеціального обліку, але до них не були прикріплені повідомлення про бронювання (а.с. 57-63).

Зокрема, з пояснень ОСОБА_5 вбачається, що при перевірці постановки облікових карток в картотеці, для прикладу не надані облікові картки з повідомленнями про бронювання, через що не були внесені дані в ЄДРВ відносно ОСОБА_14 , заброньованого за Київською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України», ОСОБА_15 , заброньованого за ТОВ «Київська обласна ЕК», ОСОБА_16 , заброньованого за КП «Київпастранс», ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , заброньованих за АТ «Укрнафта» (а.с. 59-61).

З акту проведення службового розслідування від 26 червня 2024 року вбачається, що комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 було порушено вимоги керівних документів щодо порядку бронювання, не надання з вини працівника оператору Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей щодо бронювання військовозобов`язаних рядового та сержантського складу запасу, що призвело до ЄДРВ актуальних даних щодо заброньованих людей, що призвело до невиконання вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Комісія пропонує за порушення трудової дисципліни накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді догани (а.с. 35 37).

01 червня 2024 року на підставі Акту вхідної документації щодо бронювання станом на 30.05.2024, ОСОБА_1 передав Соборі документи за 125 вхідними номерами (а.с. 38).

Також 01 червня 2024 року ОСОБА_1 окремо передав 14 військових квитків, а також військовий квиток на ОСОБА_19 з обліковою карткою (а.с. 39).

Відповідно до п.1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 247 від 27 червня 2024 року «Про результати службового розслідування за фактом неналежного виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 », за порушення трудової дисципліни, а саме порушення порядку бронювання військовозобов`язаних рядового, сержантського та старшинського складу, відповідно до вимог ст. 147 КЗпП накладено на інспектора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення « ОСОБА_20 » (а.с. 28-30). З вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлено 01 липня 2024 року (а.с 30).

Відповідно до довідок ІНФОРМАЦІЯ_4 від 07.11.2024 в ІНФОРМАЦІЯ_2 первинна профспілкова організація відсутня; комісія по трудових спорах не створювалася

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що на час винесення оскаржуваного наказу він перебував на посаді начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу. На підставі звернень трьох підприємств в ІНФОРМАЦІЯ_3 , він ініціював проведення службового розслідування за наслідками якого встановлено неналежне виконання обов`язків інспектором відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ОСОБА_1 , який зокрема не надавав оператору «Оберіг» облікові картки для внесення в базу, не заповнював Книгу передачі бланків спец обліку та допустив інші недоліки викладені в акті службового розслідування. Ідентичні посади інспекторів відділення, займають ще дві особи. Однак лише ОСОБА_1 за посадовими обов`язками відповідає за здійснення прийому представників підприємств, установ та організацій з питань бронювання військовозобов`язаних. З ОСОБА_1 проводилися усні інструктажі, також усно йому було доведено до відома ДСК постанову КМУ від 04.02.2015 року № 45.

ІV. Норми права.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 3, 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У необхідних випадках заходи дисциплінарного впливу застосовуються стосовно окремих несумлінних працівників. (ст. 140 КЗпП України).

Пунктом 22 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються діяння, які, зокрема, є дисциплінарними правопорушеннями.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення, як догану.

Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Під порушенням трудової дисципліни слід розуміти винне протиправне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, догана є заходом дисциплінарного стягнення за вчинений працівником дисциплінарний проступок (порушення трудової дисципліни чи правил внутрішнього трудового розпорядку).

Підставою застосування дисциплінарного стягнення є вчинення працівником протиправного, винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком є винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку (зокрема, в постанові від 07.06.2023 у справі № 705/985/22).

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок,і попередню роботу працівника.

Отже при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Факт вчинення дисциплінарного проступку має бути належним чином зафіксований за допомогою актів, довідок, доповідних записок тощо.

У постанові Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі № 461/8132/17 також сформульовано висновок щодо застосування норм права, з якого вбачається, що у трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким неможна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість.

За приписами статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинно містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин, а дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини працівника, а також бути застосованим тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини працівника.

Вказані висновки підтверджуються постановою Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №821/935/16, у якій вказано, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 13.03.2020 року у справі №821/869/17, від 09.12.2019 року у справі № 813/3820/17, від 19.09.2019 року у справі №815/6552/15.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

V. Оцінка суду.

Вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Із п.1 оскаржуваного наказу № 247 від 27.06.2024 вбачається, що за результатами службового розслідування за фактом неналежного виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 , за порушення трудової дисципліни, а саме порушення порядку бронювання військовозобов`язаних рядового, сержантського та старшинського складу, відповідно до вимог ст.147 КЗпП на інспектора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «Догана».

Суд наголошує, що за приписами статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Так, при наданні оцінки правомірності порядку накладання на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходить із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених КЗпП України. Тобто накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення повинні містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 (провадження № 14-157цс19) зроблено висновок, що роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором, і про які працівник не був проінформований належним чином.

Проте, в оскаржуваному наказі не вказано час у який саме день (дату, час) та за яких обставин мало місце порушення бронювання військовозобов`язаних рядового, сержантського та старшинського складу, за яке застосовується дисциплінарний захід.

З наданого суду акту проведення службового розслідування від 26 червня 2024 року, за результатами якого видано оскаржуваний наказ вбачається, що ОСОБА_21 , зокрема не виконував ведення Книги передачі бланків спеціального військового обліку, військових квитків з 25 вересня 2023 року по 03 червня 2024 року.

Водночас, в посадовій інструкції позивача, затвердженій 29 грудня 2023 року (а.с. 26-27) не передбачено такий обов`язок як ведення Книги передачі бланків спеціального військового обліку, військових квитків.

Суд відхиляє як неспроможні твердження відповідача про те, що такий обов`язок випливає із п. 9 посадової інструкції, а саме ведення діловодства, оскільки термін діловодство є узагальненим і стосується всієї діяльності РТЦК та СП з питань документування та організації роботи з документами в процесі виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Такий обов`язок як ведення персонально-якісного військового обліку також не конкретизує ведення Книги передачі бланків спеціального військового обліку, військових квитків.

Допитаний в якості свідка безпосередній керівник позивача ОСОБА_22 суду показав, що ведення Книги передачі бланків спеціального військового обліку передбачено ДСК постановою, а саме постановою КМУ від 04.02.2015 року № 45 «Про затвердження Порядку бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування та підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та воєнний стан», з якою позивач ознайомлений усно. Такі пояснення свідка суд оцінює критично.

Постановою КМУ № 376 від 19 жовтня 2016 року затверджено Типову Інструкцію про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, яка визначає єдині вимоги до ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації (далі - документи), що містять службову інформацію, зібрану під час провадження оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, діяльності у сфері оборони держави, та іншу службову інформацію (далі - службова інформація), в органах державної влади, інших державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим (далі - установи).

Пункт 7 цієї інструкції передбачає, що працівник структурного підрозділу має бути під розпис ознайомлений з інструкцією установи про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв, що містять службову інформацію. Крім того, відповідно до п.10 вказаної Типової інструкції відповідальність за організацію та забезпечення дотримання в установах порядку ведення обліку, зберігання та використання документів, що містять службову інформацію, покладається на їх керівників.

Отже, суд констатує, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами обов`язок позивача вести Книгу передачі бланків спеціального військового обліку, військових квитків.

З приводу інших порушень трудової дисципліни, зазначених в акті службового розслідування (зокрема, не надання оператору Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей щодо бронювання військовозобов`язаних рядового та сержантського складу запасу, не опрацювання наданих документів щодо бронювання військовозобов`язаних, створення дублікатів облікових карток, наявність облікових карток, які перебували в картотеці спеціального обліку, але до них не були прикріплені повідомлення про бронювання, не надання облікових карток з повідомленнями про бронювання, відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ), суду взагалі не надані доказів коли саме (день, дата, певний період часу) і ким саме ОСОБА_1 були передані для опрацювання відповідні військово-облікові документи, в якій кількості, які саме документи; не конкретизовано строк в який ОСОБА_1 мав їх опрацювати і як саме.

Таким, чином за відсутності деталізації обставин, які позивачу ставляться у провину, суд позбавлений можливості оцінити наявність порушень посадових обов`язків, які є складовими трудової функції працівника, перевірити дотримання роботодавцем строків застосування дисциплінарного стягнення, визначених статтею 148 КЗпП України.

З огляду на викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факту винного вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що є підставою для задоволення позову

Враховуючи, що позивача було безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а тому оскаржуваний п. 1 наказу № 247 «Про результати службового розслідування за фактом неналежного виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 » від 27 червня 2024 року є незаконним і підлягає скасуванню.

Інші наведені відповідачем доводи в обґрунтування своєї позиції не спростовують висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати п.1 наказу №247 «Про результати службового розслідування за фактом неналежного виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 » від 27 червня 2024 року.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Представник позивача: адвокат Висотюк Євгеній Петрович, юридична адреса: 02095, м. Київ, вул.Княжний Затон, 11/91).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 (юридична адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ).

Представник відповідача: ОСОБА_10 (юридична адреса: м. Конотоп, вул. Садова, 14).

Повне рішення складено 21 листопада 2024 року.

Суддя Н. В. Потій