Справа № 195/1189/24
У Х В А Л А

іменем України

20.11.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченка Д.М., за участю секретаря судового засідання Левкович Н.М., позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , представників сторін у справі, адвокатів: Кірсанової А.В., Аворник Л.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні у приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дітей, третя особа: Служба у справах дітей Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, про забезпечення зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дитини, третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Томаківського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа №195/1189/24 (2/195/339/24) за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дитини, третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради; зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дітей, третя особа: Служба у справах дітей Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області.

Позивач за зустрічним позовом, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони виїзду з України малолітнім дітям: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або з будь-якою іншою особою без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішення суду по даній справі.

На обґрунтування необхідності забезпечення позову та захід забезпечення позову, який належить застосувати, позивач посилається на те, що в умовах воєнного стану спрощений порядок виїзду неповнолітніх дітей за кордон України.

Згідно з Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995р. №57 з подальшими змінами, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану виїзд за межі України дітей, які не досягай 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою, заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини' (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону.

Позивач вважає, що задля запобігання вивозу дітей з України без його згоди, заявлений ним вид забезпечення позову є співмірним заходом забезпечення заявленого позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

Представник позивача, адвокат Аворник Л.В. підтримала клопотання позивача та пояснила, що у зв`язку з внесеними змінами до Правил перетинання державного кордону громадянами України, відповідач, з якою проживають у даний час діти сторін, може виїхати з ними за межі України без згоди на це позивача ОСОБА_2 .

Представник позивача за первісним позовом, адвокат Кірсанова А.В. заперечувала проти задоволення клопотання позивача про забезпечення позову, вважає його необґрунтованим.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, звернувся до суду із заявою про слухання даної справи 20.11.2024 року у їхню відсутність у зв`язку з відпусткою уповноваженої особи, яка приймає участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 159 ЦПК Українизаходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

За змістом ст.151 ЦПК Українизаява про забезпечення позову повинна містити, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони інтересів позивача.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітніх дітей.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 разом з малолітніми дітьми планує поїхати за кордон на деякий час.

Під час судового засідання представник ОСОБА_2 висловила побоювання останнього з приводу можливості позивача ОСОБА_1 виїхати за кордон разом з дітьми без його згоди.

Відповідно до абзацу 13 пункту 2-3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №383 від 29.03.2022), виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону. При цьому в разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану рішення щодо надання дозволу на виїзд за межі України особі чоловічої статі, яка супроводжує дитину, яка не досягла 16-річного віку, приймається з урахуванням приналежності супроводжуючої особи до переліку категорій осіб, які звільнені від військової служби та мобілізації, за наявності у неї підтвердних документів.

Суд зазначає, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову обґрунтованими, виходячи з принципів співмірності, розумності та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, за наявності зв`язку між вказаним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що наявні підстави для забезпечення позову у спосіб, який просить позивач ОСОБА_4 , з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу. Вжиття такого заходу забезпечення позову не призведе до порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, а на підставі ст.158 ЦПК України відповідач має право подати клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.11 ст.153 ЦПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.149-153,258-261,353 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дітей, третя особа: Служба у справах дітей Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, про забезпечення зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дитини, третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, - задовольнити.

Заборонити виїзд з України малолітнім дітям: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або з будь-якою іншою особою без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішення суду по даній справі.

Ухвала набуває законної сили з дня її постановлення та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч.7-10 ст.158 ЦПК України.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Д.М.Скрипченко

20.11.2024