Житомирський апеляційний суд
Справа №274/511/15-ц Головуючий у 1-й інст. Корбут В.В.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/511/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" (правонаступник Акціонерне товариство «Сенс Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічними позовами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства "Сенс Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою,

за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Сенс Банк" та представника ОСОБА_1 - адвоката Омельчука Ігоря Миколайовича на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Корбута В.В. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк", (правонаступник Акціонерне товариство «Сенс Банк») (далі Банк, Товариство, Позивач), звернулось з даним позовом та після його уточнення (том 4 а.с.80) просило стягнути на їх користь солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 0501/0508/88-099 від 14.05.2008 станом на 26.02.2018 у розмірі 80 070,25 доларів США, яка складається із заборгованості за: - кредитом, у розмірі 51 247,07 доларів США; - відсотками, у розмірі 22 356,47 доларів США; - пені за останній рік, у розмірі 6 456,71 доларів США.

Позов мотивувався тим, що між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0501/0508/88-099 від 14.05.2008, на виконання умов якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 60 000,00 доларів США, та зобов`язався їх повернути, сплатити проценти за користування ними у розмірі та строки, передбачені цим договором.

ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість. Виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором забезпечено порукою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка виникла на підставі договорів поруки № 0501/0508/88-099-Р-2 від 14.05.2008 та № 0501/0508/88-099-Р-1, укладеними ними з Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк". До Банку перейшло право вимоги за кредитним договором № 0501/0508/88-099 від 14.05.2008 до ОСОБА_1

ОСОБА_2 звернувся з зустрічними позовом (том 3 а.с.45-48), у якому просив визнати його поруку за договором поруки № 0501/0508/88-099-Р-2 від 14.05.2008 укладеним між ним, ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», припиненою.

ОСОБА_3 також звернулась з зустрічними позовом (том 3 а.с.39-42), у якому просила визнати її поруку за договором поруки № 0501/0508/88-099-Р-1 від 14.05.2008 укладеним між нею, ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», припиненою.

Ухвалою від 23.01.2017 зустрічні позовні заяви прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (том 3, а.с.51).

Зустрічні позови мотивовані тим, що ПАТ "Сведбанк" 04.05.2012 без погодження з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та без укладення відповідних додаткових угод до договорів поруки, тобто в односторонньому порядку, збільшило ставку за користування кредитом за кредитним договором № 0501/0508/88-099 від 14.05.2008 до 14,5% річних.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 листопада 2023 року первісний позов в частині вимог до ОСОБА_1 задоволено повністю. У задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічні позови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_2 за договором поруки № 0501/0508/88-099-Р-2 від 14.05.2008. Визнано припиненою поруку ОСОБА_3 за договором поруки № 0501/0508/88-099-Р-1 від 14.05.2008. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, представник АТ "Сенс Банк" та представник ОСОБА_1 - адвокат Омельчук І.М. оскаржили його в апеляційному порядку.

Представник АТ "Сенс Банк" в апеляційній скарзі просить рішення районного суду в частині відмови у задоволенні позову та в частині задоволення зустрічних позовів скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити повністю, а у задоволенні зустрічних позовів відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалене рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні не відповідають обставинам справи.

Відзив на скаргу не надходив.

У апеляційній скарзі адвокат Омельчук І.М. просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог первісного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» відмовити та вирішити питання судових витрат.

Зазначає, що суд першої інстанції, не оцінив усіх фактичних обставин справ та доводів відповідача, неповно та не всебічно з`ясував обставини справи, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права. Отже, відповідно до статті 376 ЩІК України, наявні підстави для скасування рішення повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу адвоката Омельчука І.М. представник АТ «Сенс Банк» її не визнав і просив залишити скаргу без задоволення.

У судовому засіданні, представник Банку підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Скаргу адвоката Омельчука І.М. не визнав, просив залишити її без задоволення.

Адвокат Омельчук І.М. в режимі відеоконференцзв`язку підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а скаргу представника Банку вважає безпідставною, яка задоволенню не підлягає.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями статей 525, 526, 530, 549, 559, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України.

Як убачається із матеріалів справи 14 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0501/0508/88-099, згідно умов якого позичальник отримав 60 000,00 доларів США на строк до 13.05.2018 на умовах передбачених цим договором ( т. 1 а.с.18-20).

Цього ж дня між ВАТ "Сведбанк", з однієї сторони та ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з іншої сторони, був укладений договір поруки № 0501/0508/88-099-Р-1 ( т. 1 а.с.30).

Також 14.05.2008 між Банком, з однієї сторони та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з іншої сторони, був укладений договір поруки № 0501/0508/88-099-Р-2 ( т. 1 а.с35).

11 травня 2011 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 0501/0508/88-099 від 14.05.2008, за яким сторони домовились вважати кошти, надані позичальнику у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, кредитом в розмірі 42 500,00 доларів США, розмір простроченої заборгованості за кредитом 12 996,28 доларів США. Також укладено кредитний договір № 0501/0508/88-099 від 14.05.2008 в новій редакції із врахуванням вказаних змін ( т. 1 а.с.21-25).

12 травня 2011 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 0501/0508/88-099 від 14.05.2008, за яким сторони визначили, що на дату укладення цього договору розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку позичальника № НОМЕР_1 , складає 42 500,00 доларів США, розмір простроченої заборгованості за кредитом 11 818,48 доларів США, розмір простроченої заборгованості по процентах за кредитним договором 1 182,23 доларів США, строкова заборгованість по процентах 657,32 доларів США. З 12.05.2011 р. шляхом укладення цього Договору збільшити суму заборгованості на позичковому рахунку позичальника № НОМЕР_1 на суму залишків, нарахованих на дату укладення цього договору, на рахунках: простроченої заборгованості за кредитом згідно пункту 1.1 цього договору про внесення змін та доповнень; простроченої заборгованості по процентах за кредитним договором згідно пункту 1.2 цього договору (в тому числі нарахованих на суму простроченої заборгованості за кредитом). Сторони домовились, що з урахуванням пункту 2 цього договору розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку позичальника № НОМЕР_1 , складає 55 500,71 доларів США. Також договором змінено порядок та строки погашення заборгованості та сплати процентів ( т. 1 а.с.26-29).

Також 12 травня 2011 року до договорів поруки № 0501/0508/88-099-Р-1 та № 0501/0508/88-099-Р-2 сторонами внесено зміни, за якими поручителі зобов`язується перед ВАТ "Сведбанк" відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 0501/0508/88-099 від 14.05.2008 в сумі 55 500,71 доларів США ( т. 1 а.с.31, 36).

Встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до яких право вимоги до ОСОБА_1 за вище вказаним кредитним договором відступлено Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк". А 15 червня 2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа-Банк" був укладений договір купівлі-продажу права вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ПАТ "Альфа-Банк" отримало право вимоги за цим кредитним договором до ОСОБА_1 , про що були складені відповідні акти прийому-передачі.

Таким чином, до ПАТ "Альфа-Банк" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0501/0508/88-099 від 14.05.2008, укладеним між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 .

Вказані обставини встановлені і підтверджені постановою Житомирського апеляційного суду від 17 травня 2022 року цивільній справі № 274/7192/20 (т. 4 а.с.116 133), яка після перегляду у касаційній інстанції, залишена без змін постановою Верховного Суду України у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року (т. 5 а.с.4-15).

Частиною четвертою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вказав у своєму рішенні про те, що є доведеним факт укладання 14 травня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 кредитного договору № 0501/0508/88-099, згідно умов якого позичальник отримав 60 000,00 доларів США, а тому посилання відповідачів за первісним позовом на те, що кошти не отримувалися, є безпідставними.

Розмір заборгованості по кредитному договору підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком, який позичальником чи поручителями не спростований ( т. 1 а.с.135-136).

З приводу доводів апеляційної скарги адвоката Омельчука І.М. на не проведене дослідження судом першої інстанції оригіналів банківських документів, які підтверджують отримання ОСОБА_1 кредиту, колегія суддів зазначає наступне.

Під час перегляду справи в апеляційному суді, вказані документи за клопотанням представника Банку, були оглянуті і встановлено, що вони відповідають тим копіям, які знаходяться у матеріалах справи і були досліджені судом першої інстанції. Тому такі доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Встановлено, що на підставі пункту 8.4.1 кредитного договору № 0501/0508/88-099 від 14.05.2008 (з урахуванням внесених змін та доповнень до договору від 11.05.2011), процентна ставка, встановлена у пункті 1.3 кредитного договору 13,5% річних, була підвищена і з 04 травня 2012 року і встановлена на рівні 14,5% річних, що підтверджується листом-повідомленням від 10 травня 2012 року ПАТ "Сведбанк" на ім`я ОСОБА_1 та розрахунком заборгованості за кредитним станом на 26 лютого 2018 року (т. 1, а. с. 144, т. 4, а.с.81-82).

Отже, починаючи із 04.05.2012 було змінено зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності за цим зобов`язанням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які є поручителями згідно укладених угод.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надали згоду на збільшення процентної ставки за кредитним договором, що свідчить про збільшення обсягу їх відповідальності за цим зобов`язанням, без їх відома та погодження.

Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у відповідності до частини 1 статті 559 ЦК України (у редакції чинній на час вказаних правовідносин) порука ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі договорів поруки № 0501/0508/88-099-Р-1 та № 0501/0508/88-099-Р-2 від 14.05.2008 відповідно припинилась 04 травня 2012 року, що є підставою для задоволення зустрічних позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не свідчать про порушення місцевим судом норм матеріального чи процесуального права при вирішенні даного спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Посилання щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені в апеляційних скаргах не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянтів з висновками щодо їх оцінки.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апеляційних скарг про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційних скарг без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Сенс Банк" та представника ОСОБА_1 - адвоката Омельчука Ігоря Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 листопада 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 24 квітня 2024 року.