Справа № 357/9053/24
Провадження № 2/357/3806/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Бебешко М. М.

при секретарі Фельтіна Н. А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання,-

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , згідно з якою позивач просить суд стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доход) відповідача.

Відповдіно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 26 червня 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.И.

16 липня 2024 року судом отримано інформацію з Державної міграційної служби України щодо місця реєстрації проживання відповідача у справі.

Ухвалою суду від 17 липня 2024 року року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляду справі на 06 вересня 2024 року.

15 серпня 2024 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Маліцького Олега Олександровича надійшов відзив на позовну заву, згідно з яким останній просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Крім цього, у даному відзиві, представник відповідача просив суд стягнути судові витрати з позивача в розмірі 15 000,00 грн., як оплату за надання правової (правничої) допомоги.

До клопотання про надання правової (правничої) допомоги долучено: 1) Договір про надання правової (правничої) допомоги № 34/ЦС між адвокатським бюро Олега Маліцького та Карпенком В.О.; 2) Додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 34/ЦС від 08 серпня 2024 року, згідно з яким сторони договору домовилися, що гонорар за надання правової (правничої) допомоги в суді першої інстанції становить 15 000,00 грн.; 4) Ордер про надання правової допомоги; 5) Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; 6) Платіжну інструкцію про оплату ОСОБА_2 15 000,00 грн. адвокатському бюро Олега Маліцького за договором про надання правової допомоги № 34/ЦС від 08 серпня 2024 року.

28 серпня 2024 року на адресу суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду.

В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися.

Фіксування судового засідання технічними засобами фіксації не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

При вирішенні заяви про залишення позову без розгляду суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача та залишити подану нею позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

При вирішенні заяви відповідача про стягнення судових витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного:

Частинами 3, 4 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про стягнення судових витрат у розмірі 15 000,00 грн., пов`язаних із правовою допомогою, заявник не зазначив, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України. Дана позиція узгоджується з висновком Верховного суду в справі №521/3011/18 в Постанові від 14.01.2021.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 142, 257, 260, 268, 270, 273, 353, 354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання - залишити без розгляду.

В задоволенні заяви представника відповідача адвоката Маліцького Олега Олександровича про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або а разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М. М. Бебешко