У Х В А Л А

16 вересня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Тесленко І. О.,

за участю секретаря судового засідання Бережної С. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, заінтересована особа: Солом`янський відділ державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність Солом`янського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування скарги зазначає, що на виконанні Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходилось виконавче провадження № НОМЕР_1 за яким, на користь ТОВ «ФК «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» з ОСОБА_1 стягувався борг у розмірі 46652,30 доларів США та 291153,02 грн. за кредитним договором № 25/К/2006-840 від 10 березня 2006 року укладеним між нею та ПАТ «КБ «НАДРА». Так, 10 березня 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «НАДРА» було укладено кредитний договір № 25/К/2006-840. Внаслідок не виконання нею кредитних зобов`язань утворилась кредитна заборгованість перед ПАТ «КБ» НАДРА». Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 року по справі № 760/634/15-ц позовні вимоги ПАТ «КБ» НАДРА» задоволено, стягнуто з неї заборгованість за кредитним договором в розмірі 46652,30 доларів США та 291153,02 грн. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист від 29 травня 2015 року по справі № 760/634/15-ц. У подальшому ПАТ «КБ» НАДРА» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ФК «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» згідно договору № GL6N718144 від 12 червня 2020 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року по справі № 760/634/15-ц заяву ТОВ «ФК «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» про заміну сторони у виконавчому листі № 760/634/15-ц з ПАТ «КБ» НАДРА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ». Надалі, згідно договору про відступлення права вимоги від 30 листопада 2021 року № 518/ФК-21 ТОВ «ФК «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» відступило право вимоги за кредитним договором № 25/К/2006-840 від 10 березня 2006 року на користь ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо». У подальшому, між ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та фізичною особою ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги № Б/Н від 30 листопада 2021 року за яким ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» відступила на користь ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 25/К/2006-840. Згідно п. 2.2 вказаного договору ОСОБА_2 сплатила на користь ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» 333240,00 грн. за відступлені права вимоги. Згідно акту прийому-передачі до договору про відступлення права вимоги, ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» передало ОСОБА_2 кредитний договір, договір застави та інші матеріали кредитної справи. 21 лютого 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про припинення зобов`язань за кредитним договором № 25/К/2006-840. Пунктами 1, 2 цього договору визначено, що Позичальником сплачено на користь Кредитом 50000 грн. Сторони домовились про повне припинення усіх зобов`язань за кредитним договором № 25/К/2006-840. Згідно п. 4 вказаного договору, сторони дійшли згоди, що подальші підстави для примусового виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 року у справі № 760/634/15-ц - відсутні. Відповідно станом на день подачі цієї заяви до суду, будь яка заборгованість за кредитним договором № 25/К/2006-840 ОСОБА_1 перед кредиторами погашена. Вказана заборгованість була погашено у добровільному порядку, а обов`язок боржника відсутній повністю. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 травня 2024 року у справі № 760/634/15 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 25 січня 2016 року Солом`янським районним судом міста Києва у справі № 760/634/15-ц. Зазначена ухвала набрала законної сили та була отримана державним виконавцем у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 для виконання. Разом з цим, Солом`янський районний відділ ДВС листом від 12 червня 2024 року № ДВ/2, в особі старшого державного виконавця Руслана Бурлаки повідомив заявника, що у зв`язку з завершенням виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», він не має змоги виконати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 06 травня 2024 року, та як наслідок зняти арешт накладений в межах зазначеного виконавчого провадження. Враховуючи зазначене, державний виконавець у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, яке було завершене на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» після встановлення того, що виконавчий документ був визнаний таким, що не підлягає виконанню - зобов`язаний зняти арешт з майна. Разом з цим, державним виконавцем ігноруються вимоги зазначеної правової норми, натомість направляється для мене лист з контексту якого вбачається посилання щодо необхідності зняття арешту за рішенням суду, тобто зверненням із позовною заявою до суду. Вказане свідчить про неправомірну бездіяльність державного виконавця, яка є наслідком наявності у неї обтяження речових прав (арешту) попри те, що усі виконавчі провадження давно закрито, а правовідносини, які стали підставою для накладання обтяження (арешту) - вже дано були урегульовані поза межами дії виконавчого провадження, що додатково проаналізовано та встановлено самим судом. З урахуванням викладеного заявник змушена звертатись до суду зі скаргою з метою захисту власних прав та інтересів.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 липня 2024 року справу передано судді Тесленко І. О.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року відкрито провадження по справі.

Заявник в судове засідання не з`явилася, однак у своїй скарзі просить суд розглядати справу за її відсутності.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Судом встановлено, що на виконанні у Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 760/634/15-ц, виданого Солом`янським районнийм судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» боргу у розмірі 46652,30 доларів США та 291153,02 грн.

10 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

12.07.2013 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, оскільки у боржника відсутнє майно.

18 листопада 2021 року за заявою стягувача ТОВ «ФК «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» виконавчий документ повернуто старшим державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлакою Р. В., відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 (а.с. 9).

Заявник, вважаючи, що наявність на належному їй майні арешту, накладеного згідно з постановою державного виконавця від 10 травня 2016 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1, порушує її права, звернулася до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про його скасування, однак в задоволенні порушеного у заяві питання відділом було відмовлено про що свідчить відповідь № 140/93 від 05 вересня 2023 року та № ДВ/2 від 12 червня 2024 року (а.с. 11, 15).

З ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 06 травня 2024 року у справі № 760/634/15 вбачається, що виконавчий лист виданий 25 січня 2016 року Солом`янським районним судом міста Києва у справі № 760/634/15-ц визнано таким, що не підлягає виконанню (а. с. 12-14).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення, посилається на неправомірну бездіяльність Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з її нерухомого майна, оскільки виконавче провадження завершено та правонаступник стягувача жодних претензій до неї не має, а тому вважає, що вказаною бездіяльністю Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) порушені її права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, з метою примусового виконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого проваджень № НОМЕР_1, при цьому постановою від 10 травня 2016 року накладено арешт та встановлено заборону на все майно боржника.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07 червня 2024 року, на підставі вказаної постанови 10 травня 2016 року за № НОМЕР_1 зареєстровано обтяження нерухомого майна боржника (а.с. 10).

Разом з тим, 18 листопада 2021 року державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, постанова про зняття арешту постановляється виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Водночас, Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу та/або закінчення виконавчого провадження.

При цьому наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15.

Подаючи заяву про скасування арешту з нерухомого майна, заявник вказала, що спір між ТОВ «ФК «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ», яке є правонаступником ПАТ «КБ «Надра», та боржником врегульовано у добровільному позасудовому порядку, заборгованість відсутня, при цьому виконавчий лист, на підставі якого відкривалось виконавче провадження, був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене та те, що вказані обставини були встановлені в ухвалі суду від 06 травня 2024 року, яка набрала законної сили, є доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання фактично виконаного судового рішення, оскільки відсутня необхідність у подальшому застосуванні цього арешту.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку правонаступника стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Отже суд вважає, що не зняття Солом`янським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю зазначеного органу ДВС, і порушене право заявника підлягає захисту шляхом зобов`язання уповноважених посадових осіб відділу зняти арешт з майна боржника та вчинити реєстраційні дії щодо реєстрації припинення обтяження (арешту) майна.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), внаслідок допущення бездіяльності, яка оскаржується, не вирішено питання про скасування арешту з майна боржника, хоча з врахуванням відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку правонаступника стягувача, необхідність у подальшому застосуванні цього арешту відсутня, при цьому наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту порушує права боржника, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

На підставі викладено, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 76 - 81, 259 - 261, 268, 352-355, 447 - 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, заінтересована особа: Солом`янський відділ державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлаки Руслана Володимировича, яка полягає у не здійсненні у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 виконавчих дій, визначених ч. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ.

Зобов`язати Солом`янський відділ державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт зі всього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений згідно постанови державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження НОМЕР_1 від 10 травня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. І. Тесленко