ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/482/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/5058/23 Категорія: 351000000 Пироженко В.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Новіков О.М.

секретар Широкова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.12.2023 (повний текст складено 14.12.2023, суддя в суді першої інстанції Пироженко В.Д.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної військової адміністрації, Черкаської районної військової адміністрації Черкаської області, про визнання протиправними та скасування рішення про примусове відчуження майна (транспортного засобу) та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

у квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у цій справі та просив:

- визнати протиправним та скасувати п. 1.2. рішення робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану про примусове відчуження майна (транспортного засобу) та відповідний Акт про примусове відчуження майна №184/01/13-13-05 транспортного засобу KIA OPTIMA, державний номерний знак НОМЕР_1 , на користь Черкаської РВА на підставі листа Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 11.10.2022 № 12224/55/01/06-2022 та протоколу оперативної наради вказаної робочої групи від 11.10.2022 №286;

- зобов`язати Черкаську РВА повернути позивачу легковий автомобіль KIA OPTIMA, державний номерний знак НОМЕР_1 , та ключі від цього автомобіля.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником автомобіля KIA OPTIMA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 26.01.2021.

11.10.2022 працівниками СРПП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області складений протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ № 030167, згідно якого позивач 11.10.2022 о 00 год. 30 хв. по вул. Шмідта в м. Звенигородка Черкаської області, керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння.

11.10.2022 робочою групою з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану прийнято рішення та складено відповідний Акт про примусове відчуження майна №184/01/13-13-05 вказаного транспортного засобу KIA на користь Черкаської РВА.

Підставою вказано протокол оперативної наради робочої групи від 11.10.2022 №286 та лист Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 11.10.2022 № 12224/55/01/06-2022.

Позивачу не надавалася експертна оцінка зазначено транспортного засобу.

Оскаржуване рішення про вилучення майна є протиправним, так як порушує право власності позивача та презумпцію невинуватості.

Так 13.12.2022 постановою Звенигородського районного суду по справі №694/1856/22 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадження закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, Акт огляду та тимчасового затримання KIA OPTIMA позивача інспектором поліції складено з порушеннями, а саме: без присутності особи, яка керувала транспортним засобом; рішення про тимчасове затримання транспортного засобу шляхом блокування автомобіля або доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейським не приймалося, внаслідок чого він був позбавлений права доступу до транспортного засобу; не здійснено перелік візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується; позивачу на момент вчинення правопорушення примірник Акту не вручено.

Протокольне рішення від 11.10.2022 №286 про примусове відчуження транспортного засобу KIA OPTIMA прийнято до вирішення судом справи про адміністративне правопорушення по суті.

Пунктом 3 Наказу № 2 Черкаської РВА від 02.03.2022 зі змінами від 26.03.2022 Звенигородське РВП ГУНП в Черкаській області не уповноважене на передачу відповідних матеріалів обласному військовому командуванню.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.12.2023 у задоволенні позову відмовлено з підстав того, що примусове відчуження транспортного засобу позивача здійснено у відповідності з нормами чинного законодавства.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав 27.01.2024 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вказує на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві стосовно порушення процедури вилучення транспортного засобу, та на те, що за відсутності притягнення власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП (провадження у справі закрито) у відповідача були відсутні підстави для вилучення відповідного майна.

У відзиві на апеляційну скаргу Черкаська ОДА, вказуючи на безпідставність позовної заяви та невідповідність доводів апеляційної скарги обставинам справи, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 11.10.2022 працівниками СРПП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області складений протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ № 030167, згідно якого ОСОБА_1 керував 11.10.2022 о 00 год. 30 хв. по вул. Шмідта в м. Звенигородка Черкаської області автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

11.10.2022 робочою групою з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану прийнято рішення та складено відповідний Акт про примусове відчуження майна №184/01/13-13-05 транспортного засобу KIA OPTIMA, 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , на користь Черкаської військової адміністрації.

Згідно п.5 Наказу начальника Черкаської ОВА від 02.03.2022 №2 «Про встановлення заборони на торгівлю алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі» ГУ Національної поліції в Черкаській області, Управлінню патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції у разі виявлення осіб за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння наказано здійснити оформлення матеріалів відповідно до КУпАП з одночасним затриманням транспортного засобу на термін не більше 3-х діб, а також передачею відповідних матеріалів обласному військовому командуванню для вирішення питання щодо примусового відчуження або вилучення транспортного засобу для виконання завдань з оборони України, її захисту, суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості в умовах правого режиму воєнного стану.

На виконання п. 5 Наказу, Звенигородським РВ поліції ГУНП в Черкаській області робочій групі направлено лист від 11.10.2022 № 12224/55/04/06-2022 щодо виявлення факту керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом марки KIA OPTIMA, державний номерний знак НОМЕР_1 , для прийняття рішення щодо відчуження вказаного транспортного засобу для потреб держави.

За результатами розгляду вказаного листа Звенигородського РВ поліції ГУНП в Черкаській області робочою групою, у зв`язку із введенням військового стану на території України, з метою відсічі агресії російської федерації, прийнято рішення щодо здійснення примусового відчуження автомобіля KIA OPTIMA, державний номерний знак НОМЕР_1 , на користь Черкаської РВА. Це рішення оформлено Протоколом оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 11.10.2022 №286.

Відповідно до пунктом 1.3. протоколу № 286 ухвалено відчуження майна робочій групі здійснювати шляхом складання акта про примусове відчуження або вилучення майна, відповідного зразка, затвердженого КМУ (додаток до постанови від 31.10.2012 №988). Акт складати в трьох оригінальних примірниках: 1 - робочій групі, 2 - органу, якому передається транспортний засіб, 3 - колишньому власнику (або його законному представнику).

Згідно з пунктом 1.4. протоколу №286 вказано про необхідність у встановленому чинним законодавством порядку визначення вартості примусово відчуженого майна та долучення відповідної інформації до матеріалів.

На виконання рішення робочої групи, оформленого протоколом № 286, підготовлено акт про примусове відчуження або вилучення майна від 11.10.2022 № 184/01/13-13-05, в якому зазначено, що здійснено примусове відчуження транспортною засобу на користь Черкаської РВА у власника, яким є ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку експертного дослідження від 17.03.2023 № ЕД-19/124-23/3106-АВ Черкаським НДЕКЦ МВС України визначено середню ринкову ціну автомобіля, яка становить 500 260 грн.

Крім того, Звенигородським районним судом Черкаської області у постанові від 13.12.2022 у справі №694/1856/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння) закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважаючи протиправними рішення, що оформлене протоколом від 11.10.2022 №286, та акт про примусове відчуження або вилучення майна від 11.10.2022 2 № 184/01/13-13-05, складені робочою групою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Правовідносини, наявні між сторонами у справі на підставі наведених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

За положеннями ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. 3 ст. 321 ЦК України примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦК України в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості. Реквізоване майно переходить у власність держави або знищується (ч. 3 ст. 353 ЦК України).

Указом Президента України №64/2022, затвердженим Верховною Радою України 24 лютого 2022 року, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і на момент апеляційного перегляду справи.

Згідно з п. 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За визначенням ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» військовим командуванням, якому згідно з цим законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Військове командування, в межах повноважень, визначених цим законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану (ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану»).

В Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, зокрема примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначає ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану».

За визначенням ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» примусове відчуження майна - це позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості. У разі неможливості попереднього повного відшкодування за примусово відчужене майно таке майно примусово відчужується з наступним повним відшкодуванням його вартості (ст. 3 ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану»).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЗУ «Про передачу,примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради. У місцевостях, де ведуться бойові дії, примусове відчуження або вилучення майна здійснюється за рішенням військового командування без погодження з органами, зазначеними у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України подані учасниками справи докази, а саме копії: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №030167, постанови від 13.12.2022 у справі №694/1856/22, Розпорядження Черкаської ОВА від 04.03.2022 №97 про створення робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану (та послідуючих розпоряджень про внесення змін до складу відповідної робочої групи), протоколу оперативної наради робочої групи від 11.10.2022 №286, акту про примусове відчуження або вилучення майна від 11.10.2022 №184/01/13-13-05, наказу Черкаської РВА від 18.10.2022 №37 про реєстрацію права власності на спірний автомобіль, висновку експертного дослідження від 17.03.2023 про оцінку спірного транспортного засобу, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що військовим командуванням в межах визначених повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства прийнято рішення про примусове відчуження транспортного засобу, яке спрямоване на забезпечення виконання завдань з оборони України, її територіальної цілісності та недоторканності.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про дотримання процедури прийняття спірних розпорядження та акту пославшись на те, що доводи позивача у цій частині стосуються формальних підстав, які однак, не призводять самі по собі до протиправності оскаржуваного рішення.

Висновки суду належним чином узгоджуються з матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на незаконність рішення робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану про примусове відчуження майна (транспортного засобу) та відповідного Акту про примусове відчуження майна №184/01/13-13-05, оскільки по формі та змісту зазначені документи не відповідають вимогам чинного законодавства України, оцінюються апеляційним судом критично з урахуванням такого.

Враховуючи норми матеріального права, а саме ст. 3 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», ст.ст. 1, 3, 4 ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» апеляційний суд констатує, що правильним є висновок суду першої інстанції про те, що оспорювані рішення робочої групи та Акт про примусове відчуження майна, що видані в період дії в Україні правового режиму воєнного стану в розумінні ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», тобто органом, який відповідно до ст. 4 ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» приймає рішення щодо примусового відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного стану за погодженням з Черкаською ОВА.

Статтею 7 ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» передбачені вимоги до акта про примусове відчуження або вилучення майна.

Так про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна виготовляється за єдиним зразком, затвердженим КМУ. В акті зазначаються: 1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення; 2) відомості про власника (власників) майна: для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті; 3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності); 4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані; 5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна). Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів.

Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта (ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану»).

Відповідно до ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» у разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження.

Згідно ч. 5 ст. 7 ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» у разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі. У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна. Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику.

За положеннями ст. 8 ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» оцінка майна, що підлягає примусовому відчуженню, проводиться у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі неможливості залучити до оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання така оцінка проводиться суб`єктами оціночної діяльності - органами державної влади або органами місцевого самоврядування за погодженням із власником майна. У разі відмови або відсутності власника майна, зазначені органи мають право проводити таку оцінку самостійно. Оцінка майна, за якою попередньому власнику було відшкодовано вартість примусово відчуженого майна, може бути оскаржена до суду.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо формальних невідповідностей змісту оскаржуваних рішень робочої групи та акту примусового відчуження майна вимогам законодавства, апеляційний суд бере до уваги правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 640/11468/20, відповідно до якої, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Так певні дефекти акта можуть не пов`язуватися з його змістом, а стосуватися процедурних підстав його складання, і за такого, можливо, що внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним) або допущене порушення не впливає на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинного наставати взагалі).

Отже саме по собі порушення процедури заповнення акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

У залежності від порушень процедурних підстав складання акту та від їх характеру наслідком може бути нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Відтак посилання скаржника на те, що відповідачем було допущено порушення процедури вилучення транспортного засобу при апеляційному перегляді справи свого підтвердження не знайшли.

Також апеляційний суд не може погодитися з посиланнями скаржника на те, що за відсутності притягнення власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП у відповідача були відсутні підстави для вилучення відповідного майна, враховуючи, що робочою групою в межах визначених повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства прийнято рішення про відчуження транспортного засобу, яке спрямоване на забезпечення виконання завдань з оборони України, її територіальної цілісності та недоторканності, а також усунення наслідків або запобігання тим наслідкам, що виникли або можуть виникнути через воєнний стан.

При цьому притягнення власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані сп`яніння) не є обов`язковою передумовою для реалізації державними органами вказаних вище повноважень, спрямованих на забезпечення виконання завдань з оборони України.

Так розгляд питання про примусове відчуження транспортного засобу відповідною робочою групою згідно п. 3 наказу Черкаської обласної військової адміністрації від 02.03.2022 №2 може мати місце стосовно транспортного засобу, яким керував водій у нетверезому стані, а в даному випадку зазначені обставини скаржником не заперечуються та не спростовуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судовим рішенням на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (Hirvisaari v. Finland («Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.12.2023 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.12.2023 у даній цивільній справі залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 24.04.2024.

Суддя-доповідач

Судді