25.04.2024 227/1610/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 квітня 2024 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Любчик В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Сафронової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави,-

ВСТАНОВИВ:

04.07.2023 року представник позивача АТ «СЕНС БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави.

Позовна заява обґрунтована тим, що 17.11.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 40.29-34/498 на купівлю автотранспортних засобів. Також 17.11.2006 року в рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 40.29-34/498 від 17.11.2006 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , було укладено договір застави №013/821-3, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновим І.В. та зареєстрований в реєстрі за №4133. За умовами договору застави ОСОБА_2 передав в заставу банка транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Lancer 1.6, 2006 року випуску, чорного кольору, шасі № НОМЕР_1 , седан, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 16.11.2006 року, що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 16.11.2016 року.

АТ «СЕНС БАНК» є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк».

12.12.2011 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано приватне обтяження на вищезазначений автомобіль.

Однак, ОСОБА_2 тривалий час порушував умови кредитного договору та не виконував покладені на нього зобов`язання належним чином, в результаті чого, станом на 17.06.2014 року у нього виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 16778,66 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.06.2014 року становить 197117,30 грн.

16.03.2015 року Деснянським районним судом м. Києва було ухвалено рішення №754/14450/14-ц, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за договором кредиту № 40.29-34/498 від 17.11.2006 року в розмірі 16778 доларів США 66 центів, що в еквіваленті до курсу НБУ складає 197117,30 грн., а також судові витрати в розмірі 971,17 грн. Вказане рішення залишається не виконаним.

Разом з тим, позивач дізнався, що автомобіль марки Mitsubishi, модель Lancer 1.6, 2006 року випуску, чорного кольору, шасі № НОМЕР_1 , седан, що належить ОСОБА_2 на праві власності та виступає забезпеченням за кредитним договором, незаконно відчужений ОСОБА_1 , вказаний автомобіль було перереєстровано 26.08.2016 року.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_2 в комплексі порушення умов кредитного договору та договору застави, а також відчуження предмету застави без згоди завставодержателя АТ «СЕНС БАНК» позбавлено права задовольнити свої вимоги у способи визначені законодавством України, що призводить до порушення права та охоронюваних законом інтересів АТ «СЕНС БАНК».

У зв`язку з викладеним позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 40.29-34/498 від 17.11.2006 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянином України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в розмірі 16778,66 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.06.2014 року становить 197117,30 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме: транспортний засіб автомобіль марки Mitsubishi, модель Lancer, 2006 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4 , шляхом продажу зазначеного автомобіля АТ СЕНС БАНК» на публічних торгах в рамках виконавчого провадження, за початковою ціною визначеною оцінкою майна на момент продажу. А також стягнути на свою користь з відповідача суму сплаченого судового збору.

В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, де позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином викликався в судове засідання, шляхом оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області веб-порталу Судової влади України. Причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв від відповідача на адресу суду не надходило.

Третя особа ОСОБА_2 також в судове засідання не з`явився, належним чином викликався в судове засідання, шляхом оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області веб-порталу Судової влади України, а також за допомогою судових повісток, які надсилались за місцем мешкання останнього, що повернулися до суду без вручення з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв від відповідача на адресу суду не надходило

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За відомостями суду третя особа ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на яку останньому надсилалися конверти. Іншої адреси третя особа суду не повідомляв, заяв та клопотань по справі суду від нього не надходило.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з викладеним, враховуючи що позивач, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за останнім відомим місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 17.11.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту №40.29-34/498 на купівлю автотранспортних засобів.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 кредитного договору, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 16733,00 доларів США, зі сплатою 11% річних, з погашенням суми основної заборгованості до 10-го числа кожного місяця згідно графіку.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 кредитного договору, кредит надається позичальнику на наступні цілі: для оплати придбаного автомобіля марки Mitsubishi, модель Lancer, 2006 року випуску, згідно договору № 0610-11008 від 11.10.2006 року , укладеного між позичальником та ТОВ «Ніко-Україна».

17.11.2006 року в рахунок забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу № 013/821-З, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновим І.В. та зареєстрований в реєстрі за №4133. За умовами договору застави ОСОБА_2 передав в заставу транспортний засіб, а саме транспортний засіб автомобіль марки Mitsubishi, модель Lancer, 2006 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4 , що належить заставодавцю, тобто ОСОБА_2

12.12.2011 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №11954248 було зареєстровано приватне обтяження на вищезазначений автомобіль.

14.06.2010 року, на виконання вимог ч. 5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що є його правонаступником.

Відповідно до змін законодавства, 26.04.2018 року Загальними зборами акціонерів було прийнято рішення, про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне, та про зміну найменування (назви) Банку з Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «АЛЬФА-БАНК» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року.

Згідно п. 1 Передавального акта від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк».

Позачерговими Загальними зборами акціонерів Акціонерного товариства «Альфа Банк» від 12.08.2022 року було прийнято рішення про зміну найменування юридичної особи. Протоколом позачергових Загальних зборів Акціонерів АТ «Альфа Банк» за № 2/2022 складеним 18.08.2022 року, змінено найменування банку з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА - БАНК» на найменування: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК», відповідні зміни внесені до статуту Акціонерного товариства у новій редакції та проведена відповідна державна реєстрація.

З копії статуту АТ «СЕНС БАНК» погодженого Національним Банком України 12.09.2022 року вбачається, що АТ «СЕНС БАНК» є повним правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк».

З розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що ОСОБА_2 тривалий час порушував умови кредитного договору та не виконував покладені на нього зобов`язання належним чином, в результаті чого станом на 17.06.2014 року має заборгованість в розмірі 16778,66 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.06.2014 року становить 197117,30 грн.

Відповідно до п.п. 2.1.5 Договору застави, заставодавець зобов`язаний, без письмової згоди заставодержателя не здійснювати дій, пов`язаних із зміною права власності на предмет застави, його обтяження будь-якими зобов`язаннями, в тому числі: передача в оренду, спільну діяльність і т.п.

Як стверджує позивач ОСОБА_2 здійснив дії, пов`язані зі зміною права власності на предмет застави без відома та згоди заставодержателя. Дану обставину суд вважає доведеною, оскільки протилежного стороною, а саме відповідачем суду не надано інших доказів.

Крім того з копії Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № Р95782 від 22.04.2021 року встановлено, що 12.12.2011 року реєстратором Тищенко І.М. було зареєстровано приватне обтяження на легковий автомобіль Mitsubishi Lancer, номер об`єкта: НОМЕР_1 та заборонено його відчужувати, боржник ОСОБА_2 .

А з відповіді Головного сервісного центру МВС №31/1200аз від 04.08.2021 року вбачається, що 26.08.2016 року територіальним сервісним центром №8047 РСЦ МВС в м. Києві здійснено вторинну реєстрацію транспортного засобу Mitsubishi Lancer, 2006 року випуску, VIN НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1584, см. куб. на ім`я ОСОБА_1 на підставі укладеного в ТСЦ №8047 договору купівлі-продажу №8047/2016/032096.

Таким чином, ОСОБА_2 всупереч умовам укладеного з банком договору застави здійснив відчуження автомобіля, що є предметом застави, без дозволу та відома банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

На виконання вищевказаних норм, комісією для проведення реорганізації АТ «Укрсоцбанк» зареєструвало відомості про звернення стягнення на предмет обтяження 12.12.2011 року за №11954248, що підтверджено копією Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №Р95782 від 22.04.2021 року.

Згідно вимог ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За результатом аналізу частини 3 статті 9, частини 1 статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» можна зробити висновок, що в разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Особа може бути добросовісним набувачем лише за умови, якщо на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу не було відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відчуження майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, а тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Таку правову позицію виклав Верховний Суд у своїй постанові від 30.05.2018 року (справа № 555/661/16-ц).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 592 ЦК України, передбачається, що заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо вимога не буде задоволена,- звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем правил розпорядження предметом застави.

За положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, а також в інших випадках, встановлених законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, у зв`язку з чим на предмет застави може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (правова позиція Верховного Суду України згідно з постановою №6-Г68цс14 від 19.11.2014 року, постановою №61-16542св19 Верховного суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного суду від 18.12.2019 року ).

Як встановлено судом ОСОБА_2 не звертався ані до АКБ «Укрсоцбанк», ані до АТ «Укрсоцбанк», ані до АТ «Альфа-Банк», ані до АТ «СЕНС БАНК» для отримання дозволу на відчуження заставного транспортного засобу, свідомо порушивши норми законодавства України, відчуживши предмет застави ОСОБА_1 без згоди обтяжувача.

Таким чином, у результаті порушення умов кредитного договору та договору застави, а також відчуження предмету застави без згоди заставодержателя, АТ «СЕНС БАНК» (АТ «Альфа-Банк») позбавлене права задовольнити свої вимоги в способи, визначені законодавством України, що призводить до порушення його права та охоронюваних законом інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Таким чином, враховуючи той факт, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на момент відчуження та станом на момент подачі позову наявні відомості про обтяження предмета застави, тому відповідач не є і не може бути визнаним добросовісним набувачем вказаного автомобіля.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Згідно ч. 1 ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове праве на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацій обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд задовольняючи позов стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 2684,00 грн., оскільки відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача (п. 1 ч. 2. ст.. 141 ЦПК України).

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 40.29-34/498 від 17.11.2006 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянином України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) у розмірі 16778,66 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.06.2014 року становить 197117,30 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме: транспортний засіб автомобіль марки Mitsubishi, модель Lancer, 2006 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4 , шляхом продажу зазначеного автомобіля АТ «СЕНС БАНК» на публічних торгах в рамках виконавчого провадження, за початковою ціною визначеною оцінкою майна на момент продажу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, , IBAN НОМЕР_6 ) судовий збір у розмірі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя В.М. Любчик

25.04.24