Справа № 306/355/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 квітня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Джуги С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Новікова Інна Станіславівна на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 травня 2023 року, ухвалене головуючою суддею Уліганинець П.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Свалявська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

встановив:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Свалявська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько ОСОБА_3 . Зазначає, що у ОСОБА_3 не було родичів, які б могли успадкувати його майно за першою чергою, тому він за правом представлення за своїм батьком, який помер до відкриття спадщини за ОСОБА_3 , є спадкоємцем другої черги після смерті дядька. Вважаючи, що з урахуванням постанови КМУ від 28.02.2022 року №164, згідно якої перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється, але не більше як на чотири місяці, він подав відповідну заяву у встановлений законодавством строк. Державним нотаріусом йому роз`яснено, що він може отримати свідоцтво про право на спадщину, тільки у разі надання згоди на це іншого спадкоємця ОСОБА_2 , так як ним пропущено шестимісячний строк для подання такої заяви.

Щодо причин пропуску строку зазначає, що він не був обізнаний про те, що має право на спадкування за правом представлення і на момент смерті дядька та тривалий час після цього позивач перебував на заробітках в м. Київ. Тому просить суд визначити йому додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Новікова І.С., подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вказує, що після смерті дядька ОСОБА_3 , за заявою його сестри ОСОБА_2 була відкрита спадкова справа. ОСОБА_1 є племінником померлого ОСОБА_3 та не знав, що має право на спадкування після померлого. Однак, відповідачка не повідомила про інших спадкоємців, а нотаріус у свою чергу не здійснила повідомлення про відкриття спадкової справи.

Також причиною пропуску строку вказує порушення правової визначеності, зокрема посилається на правовий висновок Верховного Суду у справі №676/47/21 від 25.01.2023. Так, він вважав, що строк на прийняття спадщини ним не пропущено з посиланням на вимоги Постанови КМУ №164 від 28.02.2022, якому продовжувалися строки на прийняття спадщини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.05.2022 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 132 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його сестра ОСОБА_2

ОСОБА_1 , як племінник ОСОБА_3 , звернувся до Свалявської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька та вважав, що має право на спадкування за правом представлення. Однак, пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини, який просив поновити.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах: від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19).

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 26 жовтня 2022 року в справі № 522/17925/16 (провадження № 61-1122св22), від 16 листопада 2023 року в справі № 523/4713/19 (провадження № 61-10052св23).

Отже, практика судів касаційної інстанції у цій категорії справ є незмінною.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року в справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) виклав правовий висновок, згідно якого при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізації особою права на прийняття спадщини. Перший період період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно вважав, що позивачем не доведено поважність пропуску строку на прийняття спадщини. ОСОБА_1 не надано належних доказів, що він тривалий час перебував на заробітках в м. Києві і вказане стало підставою для пропуску строку.

Не заслуговує на увагу обґрунтування позивачем своїх вимог та як поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, дією Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», відповідно до п. 3 якої на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється (Постанову доповнено пунктом 3 згідно з Постановою КМ№ 209 від 06 березня 2022 року-діє до дня припинення чи скасування воєнного стану).

Вказаний пункт було змінено Постановою КМУ № 719 від 24 червня 2022 року таким чином, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Проте, Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 дійшов висновку про те, що постанова КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, тому не підлягає застосуванню до спірних правовідносин у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Також тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що:

- правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;

- строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину.

Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); - законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;

- пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164«Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Отже, посилання позивача, який мешкає на території, підконтрольній органам влади України, само по собі не свідчить про об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для реалізації позивачем своїх спадкових прав.

Крім цього, представник ОСОБА_2 адвокат Пукіш О.В. пояснив колегії суддів, що його довірителька усно говорила нотаріусу, що у покійного ОСОБА_3 ще є у живих два рідні брати, які проживають за кордоном. Позивач був на похороні покійного, та крім нього у покійного залишилось ще 18 племінників, які не подавали жодних заяв. Тож, позивач не мав жодних поважних перешкод у своєчасності подання заяви про прийняття спадщини.

Жодних інших поважних причин для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини, матеріали справи не містять і останнім не надано таких апеляційному суду.

Подаючи позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 поважними причинами вважав перебування на роботах у м. Київ та відсутність обізнаності стосовно того, що має право на подання заяви про прийняття спадщини за законом за правом представлення. Посилався у тому числі і на порушення принципу правової визначеності, оскільки мав законні очікування досягнути певного результату з прийняття спадщини.

З цього приводу колегія суддів зазначає те, що станом на 02.02.2023 року день звернення ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини, Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вже було постановлено 25 січня 2023 року постанову у справі № 676/47/21, якою зроблено висновок, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Більше того, постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року № 469 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164, якою пункт 3 виключено. Відтак, строки на прийняття спадщини діють у спосіб та порядку визначеному ЦК України, у тому числі і на час дії у країні воєнного стану.

Аналіз наведеного не дає підстави для твердження, що відносно ОСОБА_1 мали місце обмеження його права на прийняття ним спадщини. Ба більше, норма статті 1272 ЦК України наділяє позивача правом реалізувати свої права на прийняття спадщини у разі пропущення шестимісячного строку, шляхом звернення до суду із позовною вимогою для визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Тому, відсутні у ОСОБА_1 підстави стверджувати, що його очікування на прийняття спадщини не були реалізовані на законодавчому рівні. А звідси, принцип правової визначеності у спірних правовідносинах дотримано, який позивач реалізував, звернувшись у суд із даним позовом.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказані позивачем підстави не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення суду підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Новікова Інна Станіславівна, залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: