Провадження № 22-ц/824/1651/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року про відмову у заміні сторони позивача та стягувача у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони боржника правонаступником, яку мотивував тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.09.2022 у справі №752/11273/20 було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість за договором позики загальною сумою 1 000 000 грн, по 500 000 грн. з кожного.

За даними АСВП виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/11273/20 не відкривалося.

Зазначає, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був укладений договір про виконання грошового зобов`язання третьою особою, за умовами якого він ( ОСОБА_1 ) взяв на себе зобов`язання виконати грошове зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) від 21.06.2017.

Відповідно до п.7 договору про виконання грошового зобов`язання третьою особою після виконання ОСОБА_1 зобов`язання за цим договором шляхом, передбаченим п. 4. або п. 5 цього договору, ОСОБА_1 набуває права вимоги до ОСОБА_4 щодо повернення грошових коштів.

31.08.2023 ОСОБА_4 було направлено позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 листи про виконання грошових зобов`язань, якою запропоновано з`явитись до приватного нотаріуса КНМНО Колесник О.О. 11.09.2023 о 13.00 з метою виконання перед ними умов договору позики.

Вказує, що ним було виконано зобов`язання ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 та перед ОСОБА_2 за договором позики та рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.09.2022р.

Крім того, 19.09.2023 ним також було виконано зобов`язання ОСОБА_4 по відшкодуванню сплаченого судового збору у розмірі 5000 грн.

Таким чином, вважає, що у зв`язку із виконанням ним на умовах договору про виконання грошового зобов`язання третьою особою зобов`язань боржника, до нього як нового кредитора перейшло право вимоги до ОСОБА_4 .

У зв`язку з вищевикладеним, просив суд замінити позивачів у справі №752/11273/20 з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на правонаступника ОСОБА_1 у зв`язку із набуттям нимм прав кредитора та замінити стягувачів у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.09.2022 у справі №752/11273/20.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ним надано всі належні докази на підтвердження виконання ним замість ОСОБА_4 грошового зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) від 21.06.2017.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України,суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони у справі, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи не знайшла підтвердження та обставина, що ОСОБА_1 дійсно виконав замість ОСОБА_4 грошове зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) від 21.06.2017, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , оскільки відсутні належні відомості, які б підтверджували, що первісні кредитори ОСОБА_3 та ОСОБА_2 погодилт та прийняли виконання зобов`язання ОСОБА_1 і воно виконане в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) від 21.06.2017 у розмірі 1 000 000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.09.2022, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20.07.2023, у справі №752/11273/20 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість за договором позики загальною сумою 1 000 000 грн. по 500 000 грн. на кожного.

Відомості про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06.09.2022 у справі №752/11273/20 відсутні.

11.08.2023 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір щодо виконання грошового зобов`язання третьою особою, за умовами якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання виконати грошове зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) від 21.06.2017, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ,

На підтвердження виплати ОСОБА_3 , ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 500 000 грн. кожному та судових витрат в розмірі 5000 грн. кожному, ОСОБА_1 надані фотокопія платіжки від 19.09.2023 №92-№95, фотокопії квитанцій від 20.09.2023 №8004-6ХЕС-ХКМ-ЕМРЕ, від 21.09.2023 №М8Х3-АА6В-370М-МС05.

Разом з цим, пунктом 3.2. договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики) від 21.06.2017 встановлено, що повернення грошових коштів (позики) позикодавцям проводиться готівковим шляхом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, виконання обов`язку боржника третьою особою, а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

При цьому заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і за відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу, незалежно від наслідків виконання рішення суду. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Така правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 27.11.2019 у справі №496/2685/13-ц, від 25 березня 2020 року у справі №2-1196/10.

Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви про заміну сторони позивача та стягувача по справі, з огляду на те, що ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами правонаступництва у матеріальних правовідносинах, тобто того, що він дійсно виконав замість ОСОБА_4 грошове зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) від 21.06.2017, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належним чином прийняли таке виконання.

З наданих суду доказів неможливо встановити, що розрахункові рахунки, на які ОСОБА_1 були перераховані грошові кошти, дійсно належать ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і що останні надавали боржнику свою згоду на виконання зобов`язання за договором поворотної фінансової допомоги (позики) від 21.06.2017 шляхом безготівкового перерахування коштів.

Таким чином, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для заміни сторони правонаступником, оскільки відсутні належні, допустимі та достовірні докази того, що до нового кредитора перешли права первісних кредиторів у зобов`язанні, боржником у якому є ОСОБА_4 .

Колегія суддів критично ставиться до укладеного 11.08.2023 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договору про виконання грошового зобов`язання третьою особою, з огляду на положення статті 520 ЦК України, згідно якої боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Матеріали справи не містять доказів погодження з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такої заміни сторони боржника ОСОБА_4 , а відтак вказаний договір є нікчемним, оскільки не породжує жодних правових наслідків для кредиторів, а тому переведення боргу не відбулося.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин, не спростовують законності та обґрунтованості висновків суду, викладених у оскаржуваній ухвалі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: