провадження № 22-ц/824/216/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Довженком Валерієм Івановичем, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року у справі за заявою боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом по цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року у справі №753/22586/14-ц, в незміненій рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року частині, задоволено позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 48 144,81 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 3 909,66 доларів США, а всього 52 054,47 доларів США, що в еквіваленті до гривні станом на 16 вересня 2014 року становить 676 092,30 грн, та пеню у розмірі 468,91 грн.

20 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у якій просив:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №753/22586/14, виданий Дарницьким районним судом м. Києва 30 січня 2020 року, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» 1 513 777,97 грн;

- стягнути з ПАТ «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 114 725,59 грн. безпідставно одержаних стягувачем за виконавчим листом №753/22586/14, виданим Дарницьким районним судом м. Києва 30 січня 2020 року.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року задоволено позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року рішення суду залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили.

30 січня 2020 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист для примусового виконання рішення суду.

25 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання рішення суду у справі №753/22586/14.

В обґрунтування заяви, заявник посилається на те, що виконавчий лист може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню на підставі проведення реструктуризації зобов`язань передбачених договором у відповідності до п. 4 Розділу ІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом по цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 через представника - адвоката Довженка Валерія Івановича, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року та залишити заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом без розгляду.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції розглянув заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню без його участі та відмовив у її задоволенні, посилаючись на те, що заявника було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, в судове засідання він не з`явився, його неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Вважає, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 чи його представник були належним чином повідомлені судом про розгляд справи 12 вересня 2023 року, оскільки електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку суд першої інстанції направляв представнику ОСОБА_1 - адвокату Белінському В.А. судову повістку-повідомлення про призначення розгляду справи на 12 вересня 2023 року, не є офіційною.

За змістом заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник просив суд всю кореспонденцію по справі направляти на адресу його представника (адвоката Белінського В.А.): АДРЕСА_1 .

Однак, суд не надіслав на вищезазначену адресу представника заявника судову повістку щодо засідання, призначеного на 12 вересня 2023 року.

Зазначене позбавило заявника мати розумну можливість належним чином підготуватися до розгляду справи, представляти свої інтереси як учасника справи на умовах, які передбачені процесуальним законодавством, зокрема, перешкодило заявнику подати заяву про залишення без розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом.

Крім того, навіть якби суд належним чином повідомив заявника про час та місце розгляду справи, а останній після цього повторно не з`явився в судове засідання, то у суду не було б підстав для розгляду та вирішення заяви та відмови у її задоволенні. Це було б підставою для залишення заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку з повторною неявною заявника у судове засідання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Довженком Валерієм Івановичем, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року у справі за заявою боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом по цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до частин 1-3 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Отже, процесуальний закон надає суду право розглядати справи за заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про розгляд справи, незалежно від причин їх неявки.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору (питання) у відповідному судовому засіданні без участі особи, яка не з`явилась (статті 240 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ЄСПЛ в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Також ЄСПЛ виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (рішення у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України», заява № 16652/04).

За правилами ч. 1 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Частиною 6 вказаної статті передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (в редакції станом на 12 вересня 2023 року).

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Актуальна практика Верховного Суду виходить з того, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. (див. постанови Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі №465/6147/18, від 30 листопада 2022 року у справі №759/14068/19, від 30 листопада 2022 року у справі №725/486/22).

Таким чином, зазначаючи у заявах, адресованих суду, електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 та його представник мали розуміти, що суд використовуватиме означений засіб комунікації з ними, у тому числі, задля надсилання електронних примірників судових повісток.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що представник ОСОБА_1 - адвокат Белінський В.А. неодноразово надсилав суду процесуальні документи (клопотання) з використанням системи «Електронний суд», що свідчить про можливість заявника, як зацікавленої у розгляді його заяви особи, знати про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою ст. 44 ЦПК України на учасників судового процесу та їхніх представників покладено обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 та/ або його представник не подали клопотання про залишення без розгляду заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом, а тому у суду першої інстанції підстави для відкладення / залишення заяви без розгляду з цих мотивів були відсутні.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції у межах своїх повноважень дійшов обґрунтованого висновку про визнання неявки заявника та його представника в судове засідання такою, що не перешкоджає розгляду справи за заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом.

Доводів на спростування таких висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить та зводиться лише до не згоди із судовим рішенням.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Довженком Валерієм Івановичем, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року у справі за заявою боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом по цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2024 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова