Справа № 212/6775/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого - судді Пустовіт О. Г., секретаря судового засідання Голуб О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що, вона ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та пропустила строк прийняття спадщини без поважних причин. Але, незважаючи на вищезазначену обставину, зазначає, що вона, позивач по справі, з 2001 року по теперішній час, відкрито та безперервно проживає, будучи зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , користуюся нею одноособово в цілому та за власні кошти проводила в ній поточні та капітальні ремонти, утримує її, сплачує комунальні послуги. Протягом цього часу, вона замінила вікна у квартирі, сантехнічне обладнання, а також замінила каналізацію та шпалери, утримує квартиру у належному стані. Зазначає, що вищевказаною квартирою, вона володіє та користується за згоди померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , та 1/4 частка належала йому особисто, а 1/4 належала його жінці ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , після якої він прийняв спадщину, але свідоцтво про право на спадщину юридично не оформив. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 успадкували зазначені частки квартири після батька позивачки ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 звертає увагу, що відповідач ОСОБА_2 , спадкоємець за заповітом- прийняла спадщину після її померлого діда ОСОБА_3 у встановлений законом строк, подавши заяву до нотаріальної контори. Вони з нею домовилися, що вона переоформить на її ім`я 1/2 частку квартири, після оформлення спадщини на себе, але на теперішній час відповідач ОСОБА_2 зазначену домовленість не визнає. Враховуючи вищезазначене, позивач ОСОБА_1 вважає, що набула право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2024 було відкрито провадження по справі в загальному позовному провадженні та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.08.2024 прийнято в провадження уточнену позовну заяву, замінено первісного відповідача Друга Криворізька державна нотаріальна контора на належного відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання, надала заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання, надала заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно визнання за нею права власності 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 визнає, вважає їх обґрунтованими та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, розглядає справу за відсутності сторін.

Судом, з огляду на приписи ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи,встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи, вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 . перебуває у приватній спільній частковій власності, 1/4 частка належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто, а 1/4 належить його жінці ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , після якої він прийняв спадщину, але свідоцтво про право на спадщину юридично не оформив. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 успадкували зазначені частки квартири після свого сина батька позивачки - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач ОСОБА_2 , спадкоємець за заповітом - прийняла спадщину після померлого ОСОБА_3 у встановлений законом строк, подавши заяву до нотаріальної контори.

Згідно квитанцій роздрукованих з сайту «НОВА-КОМ» про сплату комунальних платежів наданих позивачкою ОСОБА_1 , вона дійсно з 2012 року по теперішній час регулярно сплачувала комунальні платежі, нараховані за користування цілою квартирою, у тому числі частками, які належать ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , спадкоємцем після яких є відповідач ОСОБА_2 . Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 з 2001 року по теперішній час, відкрито та безперервно проживає , будучи зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ,

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 та 4 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, набувається за рішенням суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 24.01.2019 року у справі № 755/16913/16-ц зазначив, що за аналізом частини першої статті 344 ЦК України за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

Аналогічний висновок міститься і у рішенні Верховного Суду від 28.03.2019 по справі №215/5451/16-ц, у якому зазначено, що за набувальною давністю може набуватися право власності на нерухоме майно в тому числі, якщо власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження №12-291гс18) зроблено висновок, що умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

За змістом ст.ст. 319 та 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до п. 1 ст. 8 вказаної Конвенція кожній особі, окрім інших прав, гарантовано право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою цього житла.

Пункт 2 ст. 8 цієї Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п.1 цієї статті, є виправданим.

Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб.

Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Таким чином, судом було встановлено, що позивач правомірно заволоділа та більше десяти років відкрито та безперервно користується нерухомим майном у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , що є спадковим майном, яке успадковано відповідачем ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 ( 1/4 частка належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто, а 1/4 належить його жінці ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , після якої він прийняв спадщину, але свідоцтво про право на спадщину юридично не оформив), тому суд враховучи визнання позову відповідачем, вважає правомірним виникнення у позивача права власності на вказане майно за набувальною давністю, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності за набувальною давністю на 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,1 кв.м, житловою 37,1 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04 вересня 2024 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт