Провадження № 2/204/2364/24
УХВАЛА

іменем України

25 квітня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Книш А.В.,

секретар судового засідання Малкамова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфініті Девелопмент» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває зазначена цивільна справа.

На неодноразові виклики в судові засідання призначені на 09 листопада 2023 року, 06 грудня 2023 року, 24 січня 2024 року, 28 лютого 2024 року, 27 березня 2024 року та 25 квітня 2024 року позивач та її представник ОСОБА_2 до суду не прибули, будь-яких заяв чи клопотань не подавали.

Позивач та її представник ОСОБА_2 повідомлялися про дати судових засідань шляхом спрямування на їх адреси, що зазначені ними в позовній заяві, судових повісток. Представнику позивача додатково також спрямовувалися судові повістки на адресу електронної пошти, що вказані ним у позовній заяві (т.1 а.с.88,89,104,105,166-171, т.2 а.с.43-44,54-55). Однак відповідно до поштових відомостей Укрпошти поштові конверти спрямовані позивачу поверталися з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а стосовно представника позивача ОСОБА_2 - «адресат відсутній за вказаною адресою» (т.1 а.с. 104,105,166-171, т.2 а.с.43-44,54-55).

Додатково позивача та її представника ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи було повідомлено шляхом надсилання SMS-повідомлень на номери телефонів, що вказані у позовній заяві, які завчасно їм доставлено (т.1 а.с.88,89,159, т.2 а.с.56,59,60).

На електронну пошту суду від позивача з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 28 лютого 2024 року надійшло письмове звернення «Оскарження пояснення», 26 березня 2024 року - клопотання щодо перенесення судового засідання та 25 квітня 2024 року - клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (т.1 а.с.172-177, т.2 а.с.38,50-51).

У змісті постанови Великої палати Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 204/2321/22 (провадження № 14-48цс22) зазначено, що законодавцем допускається подання фізичною особою нарівні з паперовою формою, зокрема, апеляційних скарг в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним кваліфікованим електронним підписом учасника справи та подання такого документу через підсистеми «Електронний суд» та «Електронний кабінет», або з використанням офіційної електронної адреси із засвідченням кваліфікованим електронним підписом.

Однак дані звернення позивача не були засвідчені кваліфікованим електронним підписом (т.2 а.с. 61).

Згідно з частиною восьмою статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Відповідальною особою суду ще 28 лютого 2024 року було звернуто увагу позивача з приводу необхідності підписання заяви електронним цифровим підписом, проте позивач продовжувала надсилати до суду свої звернення без їх засвідчення кваліфікованим електронним підписом (т.2 а.с.50,61).

Відповідно до частини другої, четвертої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Не дивлячись на подання позивачем електронною поштою 28 лютого 2024 року та 26 березня 2024 року неналежним чином оформлених звернень (без накладення кваліфікованого електронного підпису), судом двічі оголошувалася перерва у справі задля недопущенням порушення прав позивача та надання позивачу можливості подати належним чином оформлених заяв (клопотань), укласти договір про надання професійної правничої допомоги тощо.

Додатково позивача про судові засідання призначені на 27 березня 2024 року та 25 квітня 2024 року було також повідомлено і шляхом спрямування судової повістки на електронну пошту позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с.57,58).

У постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року в справі № 757/48467/21 (провадження № 61-10924св22) зроблено висновок, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Разом із тим, якщо учасник справи надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то такий учасник справи бажає (принаймні не заперечує), щоб ці засоби комунікації використовувалися судом, що, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22 (провадження № 61-7107св22) також зазначено, що зазначивши саме таку адресу електронної пошти, позивач проінформував суд у встановлений процесуальний спосіб адресу для електронного листування, чим поклав на себе ризики щодо її актуальності.

Схожі висновки викладені й у постановах Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі № 530/342/17 (провадження № 61-12944св19), від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22 (провадження № 61-7107св22), від 04 липня 2023 року у справі № 302/1202/19 (провадження № 61-2502св23), від 26 квітня 2023 року у справі № 127/32270/21 (провадження № 61-12567св22), від 19 жовтня 2023 року у справі №128/31/23 (провадження № 61-6324св23).

Подання позивачем електронною поштою 28 лютого 2024 року письмового звернення «Оскарження пояснення», 26 березня 2024 року - клопотання щодо перенесення судового засідання та 25 квітня 2024 року - клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, свідчить проте, що позивач поза всяким розумним сумнівом була повідомлена про судові засідання призначені на 28 лютого 2024 року, 27 березня 2024 року та 25 квітня 2024 року (т.1 а.с.172-177, т.2 а.с.38,50-51).

Проте у судові засідання позивач чи її представник так і не з`явилися, будь-яких належним чином оформлених заяв чи клопотань не подавали та про причини неявки суд не повідомляли.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

В постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у цивільній справі №310/12817/13 викладено правову позицію, згідно якої процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

З огляду на викладене, враховуючи, що розгляд справи по суті ще не розпочався, а нез`явлення позивача перешкоджає розгляду справи, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

З огляду на викладене, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфініті Девелопмент» про стягнення коштів - залишити без розгляду.

Роз`яснити, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, позивач має право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: