Номер апеляційного провадження 22-ц/824/2363/2024
Головуючий у суді першої інстанції О.М. Колесник
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

29 квітня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-

Реконструкція»

відповідач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», подану представником Купчик Іриною Володимирівною, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року,

у с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг з центрального опалення та постачання гарячої води у розмірі 64 623,26 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 53 979,51 грн., 3% річних у розмірі 2 306,17 грн. та 1 897,74 грн. - інфляційної складової боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 . Відповідачі отримують послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, при цьому не виконують зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів з урахуванням нарахованих штрафних санкцій.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року в задоволенні позову Товарства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Стягнуто з Товарства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_1 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із рішенням суду, ТОВ «Євро-Реконструкція», через свого представника Купчик І.В. поданоапеляційну скаргу, у якій Товариство посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В огрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позиція суду, що позивачем не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог є хибною.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 обладнано загальнобудинковим засобом обліку теплової енергії та гарячого водопостачання. Позивачем до матеріалів справ долучено детальний розрахунок суми боргу та ціни вимоги про стягнення заборгованості за послугу з центрального опалення /постачання теплової енергії за період з 01.12.2017 по 31.07.2023, бухгалтерську довідку із зазначенням ціни вимоги про стягнення заборгованості за послугу з гарячого водопостачання/постачання гарячої води за період з 01.03.2018 по 31.08.2023, відомості обліку споживання теплової енергії за період з 22.12.2017 по 16.04.2023, наряди на відключення/підключення до загальнобудинкової системи теплопостачання по АДРЕСА_2 за період з 2018 року по 2023 рік.

В наданих позивачем деталізованих розрахунках, зокрема в розрахунку суми боргу та ціни вимоги про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 01.12.2017 по 31.07.2023 року зазначено опалювальну площу, розрахунковий період, витрати Гкал., тариф, нарахування/перерахування, а також проведені оплати. При цьому у період з 01.12.2015 року по 30.11.2020 року нарахування теплової енергії здійснювалось за показами індивідуального засобу обліку теплової енергії.

У зв`язку з відсутністю у позивача інформації про повірку чи встановлення іншого індивідуального засобу обліку теплової енергії

у період з 01.12.2020 року по березень 2023 року включно нарахування здійснювалось за показами загальнобудинкового засобу обліку теплової енергії, пропорційно до площі приміщення відповідачів.

Також, в бухгалтерській довідці за послугу з гарячого водопостачання за період з 01.03.2018 року по 31.08.2023 року зазначено розрахунковий період, витрати Гкал., при нарахуванні по показниках будинкового засобу обліку та в м.куб. при нарахуванні по нормі споживания, тариф, нарахування та перерахунки. У зв`язку з тим, що відповідачі не передавали покази індивідуального засобу обліку гарячої води. З 01.10.2019 року індивідуальний засіб обліку гарячої води на обліку не значиться, оскільки відсутня інформація про проведення повірки або встановлення іншого індивідуального засобі обліку гарячої води.

Апелянт зауважує, що відповідачі у поданому відзиві на позовну заяву взагалі не оспорювали того факту, що послуги з теплопостачання будинку надаються саме ТОВ «Євро-Реконструкція». Дана обставина відповідачами не оспорювалася, а тому повинна бути визнана судом як факт, що не підлягає додатковому доведенню.

Позивач не має доводити факт надання послуг з постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та гарячого водопостачаннябезпосередньо до квартири споживача, оскільки надає послуги з постачання теплової нергії не окремо до кожної квартири, а в цілому до багатоквартирного будинку відповідачів та інших будівель, які знаходяться на території Дніпровського та Дарницького районів м. Києва і це є загальновідомою обставиною, яка не потребує доказування.

Апелянт також не погоджується із застосуванням судом позовної давності, оскільки вважає, що ним позовну давність не пропущено.

На думку апелянта оскільки, з 12 березня 2017 року позовна давність продовжена, відтак, борг у період з грудня 2017 року по 23 лютого 2022 року нарахований в межах позовної давності, відповідно подана відповідачем заява про застосування судом наслідків спливу строку звернення до суду не може бути застосовано судом. Позовна давність за всіма вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженимина підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідачі своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах його апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задовоенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вирішуючи спір у даній справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням штрафних санкцій з грудня 2017 по 06 жовтня 2020 року, в звязку з пропуском позивачем позовної давності в даній частині.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем не подано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів та розрахунків. На думку суду, зі змісту долучених позивачем до позовної заяви документів, неможливо перевірити правильність нарахування позивачем заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання.

З таким висновком суду, суд апеляційної інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви, спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для сплати відповідачами заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру. (а.с. 24, 25).

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку за адресою АДРЕСА_2 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція».

Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Відповідно до положень ЗУ «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалень розрахунків за енергоносії», виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Згідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ №630 від 21.07.2005, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата з послуги вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ч 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Частиною 7 статті 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем і споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

23.07.2014 року в газеті «Хрещатик» № 103(4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-Реконструкція».

З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «Євро-Реконструкція послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111(4511).

Окрім того, 01.07.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Євро-реконструкція» було укладено договір №440646/109 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, згідно з п.5 якого тарифна послуги з урахуванням ПДВ з централізованого опалення з будинковими та квартирними приладами обліку становить 353,67 гривень за гігакалорію, тариф на послуги з урахуванням ПДВ з централізованого постачання гарячої води за умови підключення рушникосушильника до системи гарячого водопостачання становить 23,88 грн. за кубічний метр.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд заначив, що позивачем не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

З таким висновкому суду, колегія суддів погодиттися і не може та зазначає наступне.

Позивачем у письмових поясненнях до поданого відповідачем відзиву від 10.11.2023 долучено детальний розрахунок суми боргу та ціни вимоги про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 01.12.2017 по 31.07.2023 року, бухгалтерську довідку із зазначенням ціни вимоги про стягнення заборгованості за послугу з гарячого водопостачання/постачання гарячої води за період з 01.03.2018 по 31.08.2023, відомості обліку споживання теплової енергії за період з 22.12.2017 по 16.04.2023 року, наряди на відключення/підключення до загальнобудинкової системи теплопостачання по АДРЕСА_2 за період з 2018 року по 2023 рік.

В наданих ТОВ «Євро-Реконструкція» деталізованих розрахунках, зокрема в розрахунку суми боргу та ціни вимоги про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 01.12.2017 по 31.07.2023 року зазначено опалювальну площу, розрахунковий період, витрати Гкал., тариф, нарахування/перерахування, а також проведені оплати. При цьому: у період з 01.12.2015 по 30.11.2020 року нарахування теплової енергії здійснювалось за показами індивідуального засобу обліку теплової енергії.

У зв`язку з відсутністю у позивача інформації про повірку чи встановлення іншого індивідуального засобу обліку теплової енергії у період з 01.12.2020 по березень 2023 року включно нарахування здійснювалось за показами загальнобудинкового засобу обліку теплової енергії, пропорційно до площі приміщення відповідачів.

Також, в бухгалтерській довідці за послугу з гарячого водопостачання за період з 01.03.2018 року по 31.08.2023 року зазначено розрахунковий період, витрати Гкал., при нарахуванні по показниках будинкового засобу обліку та в м.куб. при нарахуванні по нормі споживания, тариф, нарахування та перерахунки. У зв`язку з тим, що відповідачі не передавали покази індивідуального засобу обліку гарячої води:

- у період з 01.09.2018 року по листопад 2018 року нарахування здійснювалось відповідно до норми споживання з розрахунку 3 м.куб. на 1 зареєстровану особу;

у період з грудня 2018 року по січень 2019 року нарахування здійснювалось по загальнобудинковому засобу обліку гарячої води;

- у період з лютого 2019 року по травень 2020 року включно відповідно до норми споживання з розрахунку 3 м.куб. на 1 зареєстровану особу;

- у період з 01.06.2020 року по серпень 2023 року включно нарахування здійснювалось по загальнобудинковому засобу обліку гарячої води відповідно до кількості зареєстрованих осіб.

Починаючи з 01.10.2019 року індивідуальний засіб обліку гарячої води на обліку не значиться, оскільки у позивача відсутня інформація про проведення повірки або встановлення іншого індивідуального засобі обліку гарячої води.

Розрахунок спожитої теплової енергії здійснюється на підставі норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні (КМТ 204 Україна 244-94); Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і вовідведення затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку, розподіляється між усіма споживачами. При цьому для цілей розподільного обліку відповідно до цієї статті права та обов`язки споживачів поширюються також на власників майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Частина 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», передбачає, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного ліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опаленняжитлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами .рухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами.

Розділом IV затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, передбачеиий порядок визначення та розподілу обсягу спожитої у будівлі/будиику .теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, а саме:

12. Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів житлових/нежитлових приміщень.

Відповідно власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у згальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Таким чином, співвласники багатоквартирного будинку зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку пропорційно своїй частці спільного майна у будинку. Тобто, усі співвласники батоквартирного будинку зобов`язанні проводити оплату за опалення місць загального користування, пропорційно своїй частці спільного майна у будинку.

Розділом V Методикирозподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, визначені вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії у опалювальному приміщенні з приладом обліку та визначення максимальної частки споживання теплової енергії в опалювальному приміщенні без приладу обліку.

Отже, вартість наданих споживачам послуг з постачання теплової енергії складається:

- нарахування за спожиту теплову енергію на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі (в разі відсутності індивідуального засобу обліку, по показниках будинкового засобу обліку пропорційно до опалювальної площі Споживача);

- донарахування до мінімального споживання теплової енергії (в разі проведення нарахування за спожиту теплову енергію на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі);

- постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби;

- функціонування системи опалення.

Вартість наданих споживачам послуг з гарячого водопостачання складається:

- нарахування за спожиту гарячу воду на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі (у разі відсутності індивідуального засобу обліку по нормі споживання на кількість проживаючих осіб чи по показниках будинкового засобу обліку відповідно до кількості проживаючих осіб);

- функціонування системи гарячого водопостачання будинку.

Відповідно до вимог Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (зі змінами), комерційний облік послуги ведеться вузлом комерційного обліку, що забезпечує загальний облік споживання послуги у будівлі з урахуванням показань вузлів розподільного обліку гарячої води споживачів. У разі ненадання у визначений договором строк споживачем(ами) виконавцю показань індивідуального(их) вузла(ів) розподільного обліку гарячої води, виконавцем протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким(ими) споживачем(ами) послуги за попередні 12 місяців. У разі ідсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або ншої особи, що здійснює розподіл обсягів послуги, до відповідного вузла обліку для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку таким(и) споживачем(ами) виконавець зобов`язаний провести перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок з ним(н), а також з усіма споживачами будинку відповідно до Методики розподілу.

Перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподіленої гарячої води окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів.

Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіонбуду від 22.11.2018 № 315 (у редакції наказу Міністерства юзвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358), у будівлі/будинку, в якій частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку гарячої води, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг споживання гарячої води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показаннями вузла комерційного обліку (загального обсягу спожитої гарячої води у будівлі/будинку) та між сумарним обсягом спожитої/витраченої гарячої води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку.

Інформація про показання індивідуальних вузлів розподільного обліку, отримана виконавцем від споживача або знята під час контрольного огляду, вноситься до автоматизованої системи розрахунків, яка забезпечує розподіл загальних обсягів споживання теплової енергії між співвласниками будинку (з урахуванням загального обсягу споживання, визначеного за показаннями /будинкового вузла комерційного обліку), згідно вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та території України від 22.11.2018 № 315 (в редакції наказу від 28.12.2021 № 358).

Згідно пункту 2 розділу VI Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, у кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової . енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії до мінімального середнього питомого споживання теплової енергії на опалення будівлі.

Показання індивідуальних вузлів розподільного обліку зазначаються у рахунку на оплату наданих послуг, який кожен споживач отримує від виконавця індивідуально.

Крім цього, з листопада 2021 року по особових рахунках споживачів також нараховуються витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (ФГВ).

Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315, в кожному розрахунковому періоді визначається обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Відповідний обсяг теплової енергії визначається з урахуванням місця приготування гарячої води (у будинку або поза його межами) та наявності циркуляції та визначається як відповідна частка від обсягу теплової енергії використаної на приготування гарячої води:

- за умови наявності циркуляції - 20 % ;

- при непрацюючій циркуляції - 10 %.

Відповідно, усі споживачі, в тому числі і ті, що тимчасово не користуються послугою з постачання гарячої води або встановили індивідуальні водопідігрівачі, щомісячно здійснюють оплату за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання.

Нарахування плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснюється за тарифом на послугу з постачання теплової енергії, з урахуванням визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу.

За умови наявності будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії використаної для надання послуги з постачання гарячої води, обсяг теплової енергії витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається з урахуванням показань вузла комерційного обліку та фактичного обсягу спожитої гарячої води мешканцями будинку.

Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування ; внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається в одиницях виміру (Гкал) та розподіляється між усіма споживачами будівлі пропорційно. При цьому при поділі не враховується фактичне споживання гарячої води в одиницях виміру (куб приміщенні споживача.

Основою для розрахунку є Звіти з показаннями приладів будинкового засобу обліку теплової енергії.

Таким чином, показники будинкового засобу обліку теплової енергії та засобів вимірювальної техніки питної води, встановлені перед водопідігрівачами, в опалювальні періоди розподіляються окремо на спожиті послуги по опаленню будинку та на спожиті послуги з гарячого водопостачання, а не в опалювальний період - визначають кількість споживання гарячої води та функціонування системи.

Показники будинкового засобу обліку теплової енергії (опалення) розподіляються між користувачами приміщень пропорційно до площі займаних споживачами приміщень, а показники гарячої води по переданих споживачами будинку показниках індивідульних засобів обліку чи по нормі споживачння на кількість проживаючих осіб.

Як зазначає позивач, відповідачі не відмовлялися від надання позивачем житлово-комунальних послуг та отримували їх, разом з тим своєчасно не вносили плату за користування, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість станом на 01 вересня 2023 року у розмірі 53 979,51 грн., яка складається з заборгованості за послуги з постачання гарячої води з вересня 2018 року у розмірі 15 823,46 грн. та послуг з централізованого опалення з грудня 2017 року у розмірі 38 156,05 грн.

Окрім основної суми боргу позивач також просив стягнути з відповідача інфляційні витрати в сумі 8 337, 58 грн та 3% річних у розмірі 2 306, 17 грн, відповідно до вимог статті 625 ЦК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість заявлених ТОВ «Євро-Реконструкція» позовних вимог.

Однак, відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву, подану до суду першої істанції заявив клопотання про застосування позовної давності (а.с. 38).

Стосовно висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в цій частині з підстав пропуску позивачем позовної давності до частини позовних вимог колегія апеляційного суду враховує таке.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1,5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

У частині 1 статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України).

Враховуючи , що позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті з грудня 2017 року послуги з централізованого опалення у розмірі 38 156,05 грн., та заборгованості за спожиті з вересня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 823,46 грн., а з позовом звернувся до суду лише 06 жовтня 2023 року колегія суддів приходит до висновку про пропуск позивачем позовної давності щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги за період до 06 жовтня 2020 року. Оскільки в даному випадку позовна давність підлягала б застосуванню за період до 06 жовтня 2020 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність пропуску позовної давності, то колегія апеляційного суду звертає увагу на таке.

З розрахунків заборгованості, що містяться в матеріалах справи (а.с. 6-9) вбачається, що вказані розрахунки стосуються періоду виникнення заборгованості за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії з 01.12.2017 по серпень 2023, та заборгованості з постачання гарчої води з 01.09.2018 по серпень 2023 року.

Колегія суддів вважає, що з огляду на те, що Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, - набув чинності 02 квітня 2020 року. Тому заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, та заборгованість слід рахувати з 01.04.2020.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог про стягнення заборгованості за спожиті до 01 квітня 2020 року послуги з централізованого опалення та за послуги з централізованого постачання гарячої води у зв`язку з пропуском позовної давності. А оскільки позивач заявив вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за отримані комунальні послуги, а відповідач ОСОБА_1 заявив вимогу про застосування позовної давності, слід застосувати позовну давність до усіх відповідачів, оскільки в позові йдеться про їхню солідарну відповідальність по сплаті вартості отриманих комунальних послуг.

Отже, стягненню підлягає заборгованість за період з квітня 2020 по вересень 2023 року включно згідно наданого позивачем розрахунку (як просив у позові позивач), а саме: 23 982,01 грн заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, 13 343 грн заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання.

Позивач крім суми заборгованості за житлово-комунальні послуги просив також стягнути з відповідачів інфляційні втрати та 3 % річних.

Тому колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та 3 % річних за період з квітня 2020 року по лютий 2022 року, а саме: за прострочення сплати заборгованості за постачання гарячої води - 3 % річних у розмірі 402,11 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1726,32 грн.; за прострочення сплати заборгованості за централізоване опалення - 3 % річних у розмірі 1861,63 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 561, 3 грн., виходячи з розрахунку щомісячних розмірів заборгованості та періоду, протягом якого відповідач має нести відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову частково та солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 13 343 грн. та централізованого опалення у розмірі 23 982,01 грн., за період з квітня 2020 року по вересень 2023 року, інфляційних втрат у розмірі 8 287,62 грн. та 3 % річних у розмірі 2 263,74 грн. на підставі ст. 625 ЦК України за період з квітня 2020 року по лютий 2022 року.

Щодо судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції заявлено клопотння про відшкодування витрат на правничу допомогу (а.с. 5).

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Враховуючи часткове задоволення позову, колегія суддів приходить до висновку, що судові витрати підлягають відшкодуванню відповідачу ОСОБА_1 у розмірі 2000 грн.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідачів на користь позивача пропорційно до частини задоволених вимог 74,08 % (64623,26-100%, 47876,37-Х%=47 876,37 х 100 : 64623,26 грн = 74,08) підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи місцевим судом в розмірі 1988,30 грн. (а.с. 21).

Ураховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, з відповідачів на користь апелянта слід стягнути судовий збір за розгляд справи апеляційним судом у розмірі 2 982,45 грн., сплата якого підтверджується доказами по справі (а.с. 171, 186).

Окрім того, відповідачем ОСОБА_1 до суду першої інстанції заявлено вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу. Оскільки суд частково задовольняє позов, то попорційно до незадоволеної частини позовних вимог, суд стягує з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 його витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», подану представником Купчик Іриною Володимирівною , задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція».

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 (РНОКПП не відомий, ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, НОМЕР_2 в АТ «Сенс Банк» у м. Києві, ) заборгованість з оплати послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 47 876,37 грн., 3 % річних у розмірі 2 263,74 грн., інфляційні втрати у розмірі 8 287,62 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 (РНОКПП не відомий, ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, НОМЕР_2 в АТ «Сенс Банк» у м. Києві, ) на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору за подання позову до суду, по 994,15 гривень з кожного.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 (РНОКПП не відомий, ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, НОМЕР_2 в АТ «Сенс Банк» у м. Києві, ) на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, по 1 491,23 гривень з кожного.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, НОМЕР_2 в АТ «Сенс Банк» у м. Києві, ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 ) 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна