КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5703/2024
справа №754/1878/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Грегуля О.В.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення оплати житлово-комунальних послуг, -

встановив:

У лютому 2023 року ПрАТ "АТ "Київводоканал" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, у липні 2023 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог.

В обґрунтування уточненого позову вказує, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири, до якої позивач надає житлово-комунальні послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією КП Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації".

Вказує, що відповідачі отримують послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення на підставі публічного договору про надання ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками приміщень, обладаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку.

Розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку визначається окремо для кожної будівлі із розрахунку на один рік, для складової витрат на повірку ділиться на строк міжповірочного інтервалу.

Розмір внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку установлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2019 року №1716 для відповідного будинку у розмірі 8,57 гривень щоквартально, однак такий не сплачений відповідачами, внаслідок чого борг складає 59,99 гривень.

Окрім цього, внаслідок невиконання зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих з 01 червня 2016 року по 31 грудня 2022 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення відповідачі мають заборгованість у розмірі 53 928,58 гривень.

Загальний розмір заборгованості відповідачів за надані житлово-комунальні послуги становить 53 928,58 гривень - заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 59,99 гривень заборгованості із сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку; 595,45 гривень - заборгованість із внесення плати за абонентське обслуговування, а всього 54 584,02 гривень.

На підставі статті 625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних у сумі 3 965,87 гривень і інфляційні втрати у розмірі 20 498,44 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" 54 584,02 грн - заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (період нарахування з 01 червня 2016 року по 31 грудня 2022 року); 3 965,87 грн - 3% річних (період нарахування з 01 червня 2016 року по 31 січня 2022 року); 20 498,44 грн - втрати від інфляції (період нарахування з 01 червня 2016 року по 31 січня 2022 року).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал»: 11 226,99 грн - оплати житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, обслуговування вузлів комерційного обліку, абонентського обслуговування (період нарахування з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2022 року); 948,99 грн - 3% (період нарахування з 01 січня 2020 року по 31 січня 2022 року); 6543,33 грн - втрати від інфляції (період нарахування з 01 січня 2020 року по 31 січня 2022 року).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 894,67 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 894,67 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 894,67 грн судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПрАТ "АК "Київводоканал" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправомірність застосування судом першої інстанції позовної давності за період з 01 червня 2016 року по 31 грудня 2019 року. Судом першої інстанції не враховано положення Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби".

Вказує, що карантин на території України діяв з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. В силу положень Закону №540-IX позовна давність продовжена.

Уважає, що строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості може бути застосовано до позовних вимог, які виникли до лютого 2017 року. Відтак, суд першої інстанції зробив помилкові висновки про пропуск позивачем позовної давності щодо стягнення боргу з 01 лютого 2017 року по 31 грудня 2019 року.

Посилається на переривання перебігу позовної давності, оскільки відповідачами здійснено декілька оплат за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Зокрема, здійснено оплату 01 вересня 2016 року, 01 грудня 2016 року, 01 січня 2017 року, 01 березня 2017 року, 01 квітня 2017 року, 01 травня 2017 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПрАТ "АК Київводоканал" боргу за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 60 329,02 гривень (основний борг в розмірі 43 357,03 гривень, 3% річних у розмірі 3 016,88 гривень, інфляційні втрати в розмірі 13 955,11 гривень) скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, про задоволення цих позовних вимог. Стягнути судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за період з 01 червня 2016 року по 31 грудня 2019 року, суд першої інстанції зробив висновок, що позивачем пропущено позовну давність.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині та зазначає про таке.

Згідно даних відповіді КП КМР "КМ БТІ" №062/14-10151 від 07 листопада 2022 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25 жовтня 2000 року (а.с. 20)

Згідно даних свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 104).

Відповідно до спадкової справи №70/2023, заведеної Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 , спадкоємцями майна померлого є ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину (а.с. 103), ОСОБА_2 , який прийняв спадщину (а.с. 110 зворот).

Апеляційний суд уважає за доцільне вказати на таке.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З аналізу вказаної норми слід зробити висновок, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Відповідно до статті 42 ЦПК України учасниками справи у справах позовного провадження є сторони, треті особи.

Статтею 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Аналіз вищенаведеного дозволяє зробити висновок, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини 1 статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.

Відтак, якщо позов пред`явлено до померлої особи, то відповідно до пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

При цьому незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.

Разом з тим, зазначивши, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права при розгляді цієї справи, апеляційний суд уважає, що оскаржуване судове рішення конкретно у цій справі, з урахуванням певних виключних обставин та конкретних дій суду, не підлягає скасуванню із закриттям провадження, врахувавши таке.

Як вказує Європейський суд з прав людини, у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Апеляційний суд бере до уваги те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво. При цьому жодних заперечень з боку ОСОБА_2 , який протягом розгляду справи активно приймав участь у судовому процесі, матеріали справи не містять. Залучена до участі у справі спадкоємиця померлого співвласника ОСОБА_3 також не заперечувала проти вчинення судом таких процесуальних дій.

Крім того, відповідно до частини 1 статі 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який закликає до зрозумілості норм, що застосовуються у будь-якій справі і до ясності гарантій для забезпечення об`єктивності та відкритості, запобігання сваволі суддів при вирішенні конкретних справ.

Правова визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, що є принципом остаточності судового рішення.

Аналогічні висновки про застосування норм права викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі №185/998/16.

Відтак, апеляційний суд робить висновок, що у цій справі прийняття позову, зокрема, до особи, яка померла до звернення до суду, не є підставою для закриття провадження у справі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно частинам 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Установлено, що позовну заяву подано до суду 13 лютого 2023 року, що підтверджується відтиском Деснянського районного суду міста Києва (а.с. 1).

Згідно матеріалів справи відповідачем ОСОБА_2 заявлено про застосування наслідків пропуску позовної давності в частині позовних вимог з 01 червня 2016 року по 31 грудня 2019 року (а.с. 61-62, 67-68, 79-80).

З урахуванням дати звернення позивача до суду (лютий 2023 року) позовна давність може бути застосована до вимог до лютого 2020 року.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року (з урахуванням постанов Кабінету міністраів України №392 від 20 травня 2020 року, №500 від 17 червня 2020 року, №641 від 22 липня 2020 року, №760 від 26 серпня 2020 року, №956 від 13 жовтня 2020 року, №1236 від 09 грудня 2020 року, №104 від 17 лютого 2021 року, №405 від 21 квітня 2021 року, №611 від 16 червня 2021 року, №855 від 11 серпня 2021 року, №981 від 22 вересня 2021 року, №1336 від 15 грудня 2021 року, №229 від 23 лютого 2022 року, №630 від 27 травня 2022 року, №928 від 19 серпня 2022 року, №1423 від 23 грудня 2022 року, №383 від 25 квітня 2023 року).

Відтак, з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України колегія суддів уважає, що позивачем пропущено позовну давність за вимогами до лютого 2017 року, а не до 31 грудня 2019 року, як помилково уважав суд першої інстанції.

Окрім того, суд апеляційної інстанції уважає за необхідне зазначити про таке.

У статті 264 ЦК України визначено порядок переривання перебігу позовної давності. Так, згідно із цією статтею перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення позову особою до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Аналіз статті 264 ЦК України дає підстави для висновку, що йдеться про дві підстави для переривання перебігу позовної давності: а) вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; б) пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Слід зауважити, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо у них є докази на підтвердження факту такого переривання.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2022 року у справі №686/23170/19 (провадження №61-13802св21) вказано, що «тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах самої позовної давності».

Згідно даних розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення убачається, що відповідачами у березні 2017 року здійснено оплату за спожиті послуги у розмірі 538,58 гривень; у квітні 2017 року - 511,85 гривень; у травні 2017 року - 478,23 гривень.

Колегія суддів звертає увагу, що у лютому 2017 року за спожиті послуги нараховано 511,85 гривень, у березні 2017 року сплачено 538,58 гривень, що перевищує розмір нарахованих послуг. Окрім цього, у лютому-березні 2017 року, згідно даних розрахунку заборгованості графа "борг за місяць" має від`ємне значення, що свідчить про переплату відповідачами нараховних послуг (а.с. 17, 141).

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до положень статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

З матеріалів справи убачається, що 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» №110 (4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) щодо надання ПАТ «АК «Київводоканал» (перейменоване у ПрАТ «АК «Київводоканал») послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Вказаним повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору.

Окрім того, вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг (а.с. 11).

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21 Закону № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Частина 7 статті 26 цього Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно розрахунку заборгованості з надання послуг з водопостачання та водовідведення за період з червня 2016 року по грудень 2019 року розмір заборгованості за адресою АДРЕСА_1 становить 43 357,03 гривень (а.с. 141-142).

У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до даних розрахунку інфляційні втрати нараховано за період з червня 2016 року по грудень 2019 року у розмірі 13 955,11 гривень, 3% річних у розмірі 3 016,88 гривень.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги та уважає її такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з відповідачів на користь ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги по 1 342,00 гривень з кожного.

Відповідно до пункту 4 частина 1 статті 376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року в оскарженій частині щодо відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, 3% річних, інфляційних втрат за період з 01 червня 2016 року по 31 грудня 2019 року скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення такого змісту.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" борг за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01 червня 2016 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 43 357,03 гривень, 3% річних у розмірі 3 016,88 гривень, інфляційні втрати у розмірі 13 955,11 гривень, а всього 60 329,02 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на відшкодування судових витрат, пов`язаних із поданням апеляційної скарги з кожного по 1 342,00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова