Справа № 487/3112/15-ц
Провадження № 6/487/46/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2024 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., представника стягувача ОСОБА_1 , боржника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих листів, виданих на підставі рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 року по цивільній справі №487/3112/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про внесення змін до кредитного договору,

УСТАНОВИВ:

Боржники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Заводського районного суду міста Миколаєва 26.12.2023 року з заявою про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих листів від 13.01.2016 року у справі №487/3112/15ц у зв`язку із виконанням боржником ОСОБА_2 плану реструктуризації, затвердженого ухвалою Господарського суду Миколаївської області у справі №915/864/20 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 , що припиняє право вимоги кредитора за договором. До розгляду даної заяви просили зупинити виконання виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що її грошове зобов`язання виникло на умовах поруки, наданої у забезпечення кредитного зобов`язання ОСОБА_2 , та, з моменту зміни способу та порядку виконання кредитного зобов`язання шляхом його реструктуризації, змінюється і зобов`язання поруки.

Заяву передано судді Заводського районного суду міста Миколаєва Темніковій А.О. 08.01.2024 року, матеріали справи - 16.01.2024 року.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 17.01.2024 року було призначено заяву до розгляду у відритому судовому засіданні. До розгляду заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, зупинено виконання виконавчого листа №2/487/1633/15 від 13.01.2016 року, виданого відносно боржника ОСОБА_3 на виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 року у справі №487/3112/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своєї позиції боржниками зазначено, що 17.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариство «Морський транспортний банк» та ОСОБА_2 був укладений договір споживчого кредиту №187/RN у сумі 62 400 доларів США під 11,9% річних на строк до 16.04.2018 року. З метою забезпечення кредитного зобов`язання між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №252rN від 17.04.2018 року, за яким остання зобов`язалась відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. В той же день 17.04.2008 року позичальник та поручитель передали кредитору в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,3 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м належну останнім на праві спільної часткової власності по частки кожному, про що був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Савченко І.М., зареєстрований в реєстрі за номером 1020 від 17.04.2008 року. Вказана квартира є єдиним об`єктом нерухомості та єдиним місцем проживання сім`ї боржника, перебуває в іпотеці забезпеченого кредитора. 12.11.2010 року банк змінив своє найменування на ПАТ «Марфин Банк», а в подальшому 06.03.2018 року на ПАТ «МТБ Банк», не змінюючи реєстраційного коду підприємства. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №187/RN від 17.04.2008 року, яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 31624 (тридцять одна тисяча шістсот двадцять чотири) доларів 82 центи США, заборгованості за відсотками у розмірі 1159 (тисяча сто п`ятдесят дев`ять) доларів 62 центи США, пені за неповернення основного боргу у розмірі 38921 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот двадцять одна) гривня 75 копійок, пені за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 3893 (три тисячі вісімсот дев`яносто три) гривні 20 копійок, штрафу у розмірі 7506 (сім п`ятсот шість) гривень 99 копійок та судові витрати з оплати судового збору в сумі 1827 (тисяча вісімсот двадцять сім) гривень 00 копійок з кожного. 13.01.2016 року судом було видано два виконавчих листи №2/487/1633/15 на кожного з боржників про стягнення на користь кредитора вказаної заборгованості. 25.02.2016 року Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та 19.09.2016 року Інгульським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) були відкритті відповідні виконавчі провадження №50295052 щодо боржника ОСОБА_2 та №52270157 щодо боржника ОСОБА_3 з виконання вказаних виконавчих листів у сумі стягнення 929 272,70 гривень та 1 261 051,31 гривня відповідно. 24.06.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Миколаївської області з заявою про неплатоспроможність боржника фізичної особи. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2020 року відкрито провадженні у справі №915/864/20 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2023 року затверджено план реструктуризації боргів боржника, поданий 11.11.2023 року в редакції додатку до заяви боржника від 03.11.2023 року. У відповідності до затвердженого судом плану реструктуризації, розмір вимог кредитора, які підлягають погашенню, склав 235 723,32 гривень, строк погашення заборгованості 10 років, порядок погашення щомісячними платежами з процентами в розмірі 11,72 на залишок заборгованості та з бази нарахування 360 днів на рік. 14.12.2023 року ОСОБА_2 виконав план реструктуризації достроково в повному обсязі шляхом внесення до каси кредитора грошових коштів в сумі 236 720,95 гривень, з якої основний борг становить 235 723,32 гривні, проценти у сумі 997,63 гривень, нараховані за період з 01.12.2023 року по 13.12.2023 року. 15.12.2023 року ОСОБА_2 подав до суду звіт про виконанні плану реструктуризації боргів боржника із заявою про закриття провадження у справі про неплатоспроможність та звільнення боржника від боргів у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів. За обставинами цієї справи вбачається, що на умовах договору кредитна заборгованість стягнута з боржника за рішенням суду змінена шляхом реструктуризації боргу на 235 723,32 гривні та встановлено новий порядок їх повернення. Господарським судом затверджений план реструктуризації боргів позичальника ОСОБА_2 тобто відбулась заміна способу та порядку виконання кредитного зобов`язання що означає зміну поза межами виконавчого провадження матеріально-правового обов`язку боржника. Грошове зобов`язання ОСОБА_3 виникло на умовах поруки, наданої у забезпечення кредитного зобов`язання ОСОБА_2 Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. За аналогією вказаної норми слід дійти висновку, що з моменту зміни способу та порядку виконання кредитного зобов`язання шляхом його реструктуризації змінюється і зобов`язання поруки.

Представником ПАБ «МБТ Банк» подано заперечення проти визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, та в обґрунтування своєї позиції зазначено, що рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 року у справі №487/3112/15 наразі не виконано. Згідно ст. 604 ЦК України новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором, крім випадків, коли первісне зобов`язання змінене планом санації або реструктуризації згідно з Кодексом України з процедур банкрутства і заставодержатель проголосував проти такого плану. Відповідно до ст. 127 КУпБ план реструктуризації боргів не впливає на вимоги кредитора до третіх осіб, якщо кредитор з такими вимогами проголосував проти схвалення плану реструктуризації боргів боржника. Затвердження судом плану реструктуризації боргів щодо первісного зобов`язання не припиняє пов`язані з ним додаткові зобов`язання згідно із статтею 604 Цивільного кодексу України, якщо заставодержатель проголосував проти такого плану. Зобов`язання, що виникло на підставі кредитного договору та підтверджене судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості в результаті затвердження господарським судом плану реструктуризації не припиняється шляхом новації, а лише змінюється в частині строків його виконання, тобто розстрочується. Матеріали справи не містять достатніх доказів про те, що внаслідок затвердження господарським судом плану реструктуризації зобов`язання позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 припинилися внаслідок його виконання чи новації. Положення ст. 432 ЦПК України щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не підлягають застосуванню з підстав реструктуризації зобов`язання в межах правовідносин щодо визнання особи неплатоспроможною. Ухвала Господарського суду Миколаївської області у справі №915/864/20 жодним чином не стосувалась зобов`язань ОСОБА_3 , а зобов`язання має виконуватись належним чином. Порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Визнання боржника за основним зобов`язанням неплатоспроможним у процедурі банкрутства фізичної особи за наявності заборгованості боржника за основним зобов`язанням не є підставою для припинення поруки, якщо кредитор за основним зобов`язанням до вирішення питання відносно банкрутства/ неплатоспроможності реалізував своє право на стягнення заборгованості з поручителя, пред`явивши до нього позов. Законом не представлено підстав припинення зобов`язання у випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. З огляду на викладене ПАТ «МТБ Банк» просило відмовити в задоволенні заяв боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання такими, що не піддягають виконанню, виконавчих листів у справі.

Боржниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано відповідь на заперечення, в якій зазначено, що у цій справі спосіб та порядок виконання кредитного зобов`язання змінений господарським судом у процедурі, яка не вимагає волевиявлення кредитора. Розмір кредитної заборгованості, стягнутої з боржника на підставі кредитного договору за рішенням, змінено шляхом реструктуризації боргу на підставі ухвали господарського суду, якою встановлений новий спосіб та порядок виконання кредитного зобов`язання. Новий спосіб та порядок полягає у зменшенні розміру боргу, стягнутого за рішенням загального суду у сумі 929 272 гривні 70 копійок, до 235 723 гривень 32 копійок, а порядок її погашення визначений планом реструктуризації. План реструктуризації заборгованості виконаний боржником достроково, доказом чого є ухвала Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2024 року у справі №915/864/20 про затвердження звіту позичальника про виконання плану реструктуризації боргів та звільнення позичальника від боргів. Боржник повністю і достроково, у спосіб та порядок встановлений господарським судом, виконав обов`язок з повернення кредиту, за відсутністю якого слід вважати припиненим право кредитора вимагати від боржника виконання такого обов`язку, тобто припиняє кредитне зобов`язання в цілому з підстав, визначених законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). З моменту виконання боржником плану реструктуризації було припинене зобов`язання кредиту, за відсутності якого припиняється зобов`язання поруки. Факт припинення зобов`язання боржника з повернення кредиту позбавляє кредитора права вимагати виконання зобов`язання поруки, наданого у забезпечення зобов`язання кредиту, що є самостійною підставою припинення поруки, яка припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Представник стягувача у судовому засіданні заперечувала проти визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку з відсутністю відповідних правових підстав.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_2 підтримав заяву та просив визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню. Після надання особистих пояснень у судовому засіданні подав заяву про подальший розгляд справи за його відсутності.

Боржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №187/RN від 17.04.2008 року, яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 31624 (тридцять одна тисяча шістсот двадцять чотири) доларів 82 центи США, заборгованості за відсотками у розмірі 1159 (тисяча сто п`ятдесят дев`ять) доларів 62 центи США, пені за неповернення основного боргу у розмірі 38921 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот двадцять одна) гривня 75 копійок, пені за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 3893 (три тисячі вісімсот дев`яносто три) гривні 20 копійок, штрафу у розмірі 7506 (сім п`ятсот шість) гривень 99 копійок та судові витрати з оплати судового збору в сумі 1827 (тисяча вісімсот двадцять сім) гривень 00 копійок з кожного. Відмовлено за необґрунтованістю у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою. Відмовлено за необґрунтованістю у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про внесення змін до кредитного договору.

13.01.2016 року було видано виконавчі листи у справі.

25.02.2016 року Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та 19.09.2016 року Інгульським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) були відкритті відповідні виконавчі провадження №50295052 щодо боржника ОСОБА_2 та №52270157 щодо боржника ОСОБА_3 з виконання вказаних виконавчих листів.

Щодо визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа відносно ОСОБА_2 .

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що протягом п`яти років з дня введення в дію цього Кодексу (21.10.2019) заборгованість фізичної особи, що виникла до дня введення в дію цього Кодексу, за кредитом в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, реструктуризується за процедурою неплатоспроможності фізичної особи згідно з планом реструктуризації або з мировою угодою з урахуванням особливостей, встановлених цим пунктом.

У разі якщо єдиним кредитором у процедурі неплатоспроможності фізичної особи є забезпечений кредитор, а боржник володіє на праві власності одним об`єктом нерухомості (квартирою, житловим будинком), що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника і перебуває в іпотеці забезпеченого кредитора, такий боржник має право подати заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до статті 116 цього Кодексу, але без визначення особи арбітражного керуючого та без надання доказів авансування винагороди керуючому реструктуризацією, передбачених пунктом 12 частини третьої статті 116 цього Кодексу, до якої додається проект плану реструктуризації, що відповідає умовам реструктуризації, визначеним цим пунктом.

Господарський суд на підготовчому засіданні розглядає план реструктуризації, доданий до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, без застосування статті 126 цього Кодексу та заперечення кредитора. За результатами розгляду на підготовчому засіданні господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність з одночасним затвердженням плану реструктуризації, передбаченого цим пунктом, або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність через невідповідність поданої заяви умовам реструктуризації, визначеним цим пунктом.

Склад і розмір грошових вимог забезпеченого кредитора за зобов`язаннями, які виникли з кредиту в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. До розміру вимог такого забезпеченого кредитора не включаються штрафні санкції та пеня.

Визнані господарським судом вимоги забезпеченого кредитора погашаються боржником у розмірі ринкової вартості квартири або житлового будинку, що забезпечує вимоги такого кредитора, яка визначається оцінювачем, визначеним кредитором. Залишок заборгованості такого кредитора підлягає прощенню (списанню) в порядку, визначеному цим пунктом.

У разі якщо боржник до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність частково виконав зобов`язання за кредитним договором, а саме частково сплатив кредит та відсотки за користування кредитом, розмір вимог забезпеченого кредитора, які підлягають погашенню відповідно до цього пункту, зменшується на більшу з таких величин: відсоток основного боргу за кредитом, погашений боржником до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; відсоток загальної вартості кредиту для споживача, розрахованої відповідно до законодавства про споживче кредитування на дату укладення договору про надання кредиту в іноземній валюті, погашений боржником до дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

План реструктуризації, що відповідає вимогам цього пункту, вважається підтриманим забезпеченим кредитором у частині вимог такого забезпеченого кредитора за зобов`язаннями, що виникли з кредиту в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника.

Прощення (списання) залишку заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою, що визначається як різниця між розміром вимог забезпеченого кредитора, визнаних господарським судом у справі про неплатоспроможність боржника, та розміром вимог забезпеченого кредитора, які підлягають погашенню відповідно до цього пункту, здійснюється після повного виконання зобов`язань боржником за реструктуризованим зобов`язанням на підставі рішення господарського суду, визначеного статтею 129 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2020 відкрито провадження у справі №915/864/20 про неплатоспроможність ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), введено процедуру реструктуризації боргів.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.11.2020 визнано вимоги Публічного акціонерного товариства МТБ БАНК до боржника у розмірі 822823,66 грн, що складаються з: вимог, забезпечених іпотекою майна фізичної особи боржника в сумі 406700,00 грн; конкурсних вимог в сумі 416123,66 грн (судовий збір за рішенням суду в сумі 1827,00 грн та вимоги, не забезпечені заставою в сумі 414296,66 грн); решту кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» до боржника відхилено; зобов`язано керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Крикуна В.Б. включити вимоги кредитора до боржника в сумі 822823,66 грн до реєстру вимог кредиторів боржника, а також провести збори кредиторів.

15.03.2021 Південно-західний апеляційний господарський суд (з урахуванням ухвали від 19.03.2021 про виправлення описки) постановив: про часткове задоволення апеляційної скарги кредитора, про зміну пункту першого резолютивної частини рішення суду першої інстанції з визнанням вимог кредитора до боржника в сумі 824 017 грн 66 коп., що складаються з вимог, забезпечених заставою майна Боржника, в сумі 406 700 грн 00 коп., з конкурсних вимог, не забезпечених заставою майна боржника, в сумі 417 317 грн 66 коп. та із судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника в сумі 3 938 грн 98 коп.; про залишення без змін ухвали суду першої інстанції в її іншій частині.

Постановою Верховного Суду від 31.08.2021 залишено без задоволення касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 та ухвалу Господарського Миколаївського області від 18.11.2020 у справі №915/864/20 залишено без змін.

За змістом ухвали Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2023 згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ПП «ВІТАЛ-ПРОФІ» від 05.12.2019 ринкова вартість предмета іпотеки, а саме: трикімнатної квартири загальною площею 69,3 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , становить 813400,00 грн (курс НБУ 23,930282 грн за 1 дол. США).

Таким чином, враховуючи те, що відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства визнані господарським судом вимоги забезпеченого кредитора погашаються у розмірі ринкової вартості квартири, підлягають погашенню боржником вимоги на суму 813400,00 грн.

Для розрахунку величини відсотку, на який зменшується розмір вимог забезпеченого кредитора боржником взято наступні величини: сплачена сума по тілу кредиту - 32725,90 дол. США; сума виданого кредиту - 62 400,00 дол. США; загальний розмір сплачених сум 72 727,46 дол. США; розмір тіла та процентів, належних до сплати 102 401,56 дол. США.

Виходячи з вказаної бази розрахунку, відсоток основного боргу за кредитом (за тілом кредиту), який був погашений боржником до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, слід розраховувати як співвідношення між сплаченою сумою по тілу кредиту - 32 725,90 дол. США та сумою виданого кредиту - 62 400,00 дол. США. (32 725,90/62 400,00 х 100 = 52,45%).

Отже, величина відсотку погашеного основного боргу за кредитом становить 52,45 %, що не заперечено кредитором.

Для розрахунку відсотку загальної вартості кредиту для споживача, розрахованої відповідно до законодавства про споживче кредитування на дату укладення договору про надання кредиту в іноземній валюті, погашений боржником до дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, боржником взято загальну вартість кредиту для споживача за Законом на час укладення кредитного договору в розмірі 102 401,56 дол. США, розмір сплачених сум сукупної (загальною) вартості кредиту складає 72727,46 дол. США

Процентне співвідношення належних до сплати та сплачених сум сукупної вартості кредиту є наступним: 72 727,46 /102 401,56x100=71,02 %.

З зазначеного витікає, що для зменшення розміру вимог забезпеченого кредитора, які підлягають погашенню, у даному випадку застосуванню підлягає відсоток загальної вартості кредиту погашеного боржником до дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, який становить 71,02 %, і який більше від 52,45 % - відсотку погашеного основного боргу за кредитом.

Таким чином, виходячи з бази розрахунку граничного розміру вимог забезпеченого кредитора у сумі 813 400,00 грн (оціночна вартість предмету іпотеки), вказаний розмір вимог підлягає зменшенню на 71,02 %, а остаточний розмір реструктуризованного зобов`язання становить 235 723,32 грн = 813 400,00 - (813 400,00 х 71,02/100).

На підставі викладеного ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2023 року було затверджено план реструктуризації боргів боржника - фізичної особи ОСОБА_2 , поданий 11.08.2023 в редакції додатку до заяви боржника від 03.11.2023.

Частиною 1 статті 127 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що план реструктуризації боргів боржника набирає чинності з дня його затвердження господарським судом і є обов`язковим для боржника та кредиторів.

Згідно з частиною 2 статті 127 Кодексу України з процедур банкрутства з дня затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника вимоги, включені до такого плану, можуть бути задоволені лише у порядку і спосіб, визначені в плані реструктуризації боргів боржника.

Відповідно до абзацу 20 пункту 5 Кодексу України з процедур банкрутства прощення (списання) залишку заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою, що визначається як різниця між розміром вимог забезпеченого кредитора, визнаних господарським судом у справі про неплатоспроможність боржника, та розміром вимог забезпеченого кредитора, які підлягають погашенню відповідно до цього пункту, здійснюється після повного виконання зобов`язань боржником за реструктуризованим зобов`язанням на підставі рішення господарського суду, визначеного статтею 129 цього Кодексу.

Залишок заборгованості, який підлягає прощенню відповідно до умов плану реструктуризації боргів боржника, становить 10617,66 грн. Момент прощення (списання) залишку заборгованості, яка підлягає прощенню, - після повного виконання зобов`язань боржника за реструктуризованим зобов`язанням.

Частиною 4 ст. 129 КУзПБ передбачено, що у разі закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів настають наслідки, передбачені цим Кодексом, щодо звільнення боржника від боргів.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2024 року було затверджено звіт про виконання плану реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ).

Припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ).

Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою суду від 14.08.2020.

Звільнено фізичну особу ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) від боргів, окрім боргів за вимогами, передбачених ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства (відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи).

Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню.

Провадження у справі №916/864/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) - закрито.

При цьому за результатами розгляду про виконання плану реструктуризації боргів звіту господарським судом було встановлено, що боржником ОСОБА_2 здійснено погашення вимог кредитора в повному обсязі 235723,32 грн, про що свідчить платіжна інструкція №37739899 від 14.12.2023.

Процедура реструктуризації боргів є відмінною від ліквідаційної процедури (процедури погашення боргів), де боржник визнається банкрутом, оскільки остання вводиться з метою задоволення вимог кредиторів, а реструктуризація боргів - вводиться з метою відновлення платоспроможності фізичної особи.

Основною метою Кодексу України з процедур банкрутства є відновлення платоспроможності фізичної особи, яка настала в тому числі через девальвацією грошової одиниці України, та спричинила додаткове навантаження на боржника, який бажає законним шляхом через судові процедури відновити свою платоспроможність, шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань перед кредиторами, в тому числі банком.

Відповідно до положень статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Зазначене вище відповідає постанові Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 824/85/21.

Виходячи з розуміння зобов`язання як правовідношення, у якому боржнику належить юридичний обов`язок вчинити певну дію на користь кредитора (або ж утриматися від її вчинення), а також і право кредитора вимагати від боржника виконання такого обов`язку, відсутність кореспондуючого праву обов`язку призводить до припинення існування між кредитором та боржником цього зобов`язання в цілому, тобто до припинення зобов`язання з підстав, визначених законом.

Зазначене вище відповідає постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 756/10266/15 на яку посилались боржники при зверненні до суду з даною заявою (справа про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа).

Разом з цим слід зауважити, що в основу даної постанови покладені висновки, сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2022 року у справі №761/36873/18.

Так, згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочином є найбільш розповсюджений юридичний факт, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин.

Згідно із частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таким чином, правовідносини, що виникають між сторонами на підставі зобов`язання, безпосередньо складаються із двох частин: 1) обов`язку вчинити певну дію; 2) права вимагати вчинення цієї дії.

Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, у яких закріплюються їх права і обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання (частина перша статті 628 ЦК України). При цьому зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя статті 509 ЦК України, пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На забезпечення цих зобов`язань боржник або інша особа може надати а банк прийняти забезпечення у вигляді застави, поручительства або в іншому вигляді.

Інститут забезпечення виконання зобов`язання спрямований на підвищення гарантій забезпечення майнових інтересів сторін договору, належного його виконання, а також усунення можливих негативних наслідків неналежного виконання боржником взятих на себе зобов`язань. Тобто в разі невиконання або неналежного виконання умов цивільного договору на боржника покладається додаткова відповідальність, а в ряді випадків до виконання зобов`язання притягуються разом з боржником і треті особи.

Підстави для припинення зобов`язання визначені у статтях 598-609 ЦК України. Разом з тим частина перша статті 598 ЦК України визначає, що зобов`язання може бути припинено і з підстав, визначених договором або законом, а отже, вказує на невичерпність переліку підстав припинення зобов`язання, наведених у ЦК України.

У той же час виходячи з розуміння зобов`язання як правовідношення, у якому боржнику належить юридичний обов`язок вчинити певну дію на користь кредитора (або ж утриматися від її вчинення), а також і право кредитора вимагати від боржника виконання такого обов`язку, відсутність кореспондуючого праву обов`язку призводить до припинення існування між кредитором та боржником цього зобов`язання в цілому, тобто до припинення зобов`язання з підстав, визначених законом.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою, а інша особа повинна виконати це зобов`язання на вимогу кредитора.

За змістом зазначеної норми зобов`язання боржника може бути ним покладено на іншу особу, однак передоручення виконання не тягне за собою заміну боржника в зобов`язанні. При цьому боржник зберігає свій правовий статус, покладаючи на третю особу тільки обов`язок виконати фактичні дії.

ЦК України також передбачає, що у випадку виконання іншої особою зобов`язань божника до неї переходить право вимоги кредитора до боржника (частина перша статті 512 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дозволяє дійти до висновку, що законодавець розрізняв наслідки досудового врегулювання шляхом звернення стягнення на підставі іпотечного договору, стороною якого є боржник, та інших забезпечувальних договорів, стороною яких є інша особа.

При цьому Велика Палата Верховного Суду наголошує, що частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у відповідній редакції) (за обставин цієї справи ч. 1 ст. 134 КУзПБ) вказує на недійсність будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання саме боржником основного зобов`язання після завершення позасудового врегулювання шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, передане в іпотеку саме боржником, за відсутності інших забезпечувальних договорів.

Згідно ст. 134 КУзПБ господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів.

З огляду на викладене, оскільки ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2024 року було затверджено звіт про виконання плану реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_2 та звільнено його від боргів, обов`язок саме боржника ОСОБА_2 щодо сплати на користь кредитора ПАБ «МБТ Банк» заборгованості договором споживчого кредиту №187/RN від 17.04.2008 року припинився.

Отже, виконавчий лист №2/487/1633/15 від 13.01.2016 року, виданий відносно боржника ОСОБА_2 на виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 року у справі №487/3112/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з припиненням обов`язку боржника ОСОБА_2 .

Щодо визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа відносно ОСОБА_3 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 17.04.2008 року №252rN за умовами якого ОСОБА_3 зобов`язалась відповідати перед позивачем як солідарний боржник.

Відповідно до ч. 6 ст. 127 КУзПБ план реструктуризації боргів не впливає на вимоги кредитора до третіх осіб, якщо кредитор з такими вимогами проголосував проти схвалення плану реструктуризації боргів боржника. Затвердження судом плану реструктуризації боргів щодо первісного зобов`язання не припиняє пов`язані з ним додаткові зобов`язання згідно із статтею 604 Цивільного кодексу України, якщо заставодержатель проголосував проти такого плану.

Згідно з ч. 4 ст. 604 ЦК України новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором, крім випадків, коли первісне зобов`язання змінене планом санації або реструктуризації згідно з Кодексом України з процедур банкрутства і заставодержатель проголосував проти такого плану.

ПАБ «МБТ Банк» проголосував проти плану реструктуризації боргів боржника - фізичної особи ОСОБА_2 .

З ухвали Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2023 вбачається, що господарським судом було враховано, що відповідно до ч. 3 ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства план реструктуризації боргів боржника може містити положення про виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством. Як витікає з заяви про участь поручителя (гаранта) у плані реструктуризації боргів боржника гарантом виконання зобов`язань боржника за планом реструктуризації боргів виступає ОСОБА_4 . План реструктуризації в редакції, яка розглядається судом підписаний гарантом без зауважень.

Як зазначалось раніше, рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 року було стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №187/RN від 17.04.2008 року у розмірі 31624 (тридцять одна тисяча шістсот двадцять чотири) доларів 82 центи США.

Згідно довідки ПАБ «МБТ Банк» про погашення заборгованості за кредитним договором №00187/RN від 17.04.2008 року, позичальник ОСОБА_2 за період з 03.08.2016 року по 23.04.2024 року здійснив погашення: в добровільному порядку у сумі 236721 гривня, в примусовому порядку 373712,07 гривень, що в цілому є еквівалентом 10692,80 доларів США.

Отже, стягнута за рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 року заборгованість за кредитним договором на момент розгляду даної справи не погашена в повному обсязі.

Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 926/2987-б/20, враховуючи, що провадження у справах про неплатоспроможність фізичних осіб здійснюється у порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, визначених Книгою Четвертою названого Кодексу та з огляду на встановлені обставини у цій конкретній справі, Верховний Суд не вбачає підстав для непоширення на фізичну особу, що є майновим поручителем, статусу боржника у справі про неплатоспроможність в розумінні Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, ОСОБА_3 , як майновий поручитель, не була позбавлена можливості пройти процедуру неплатоспроможності фізичної особи боржника, однак, на відміну від боржника ОСОБА_2 , таким правом не скористалась.

З позовом про визнання поруки припиненою після звільнення боржника ОСОБА_2 від боргів - ОСОБА_3 не зверталась.

З огляду на викладене, виконавчий лист №2/487/1633/15 від 13.01.2016 року, виданий відносно боржника ОСОБА_3 на виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 року у справі №487/3112/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості на даній стадії не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим подана заява в даній частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих листів - задовольнити частково.

Виконавчий лист №2/487/1633/15 від 13.01.2016 року, виданий відносно боржника ОСОБА_2 на виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.12.2015 року у справі №487/3112/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості визнати таким, що не підлягає виконанню.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 29.04.2024 року.

Суддя А.О. Темнікова