Справа № 336/3135/24
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

23 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Л.А. розглянула позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, припинення права власності на частку, стягнення компенсації,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку 01.04.2024 звернулася до суду з позовною заявою, за змістом якої просить: 1) у порядку поділу майна подружжя виділити відповідачу автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», автобус, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; 2) стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля у сумі 206 250,00 гривень.

Справу передано в провадження визначеного головуючого судді 04.04.2024 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2024.

Розглянувши позовну заяву із доданими документами, суддя дійшла висновку про наявність підстав для її повернення позивачці у зв`язку із таким.

Ухвалою судді від 04.04.2023 вказана позовна заява залишена без руху у зв`язку із виявленими недоліками, із наданням стороні позивача строку - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для їх виправлення, шляхом подання позовної заяви, доказів на підтвердження вартості спірного майна та його приналежності на час звернення до суду, доказів сплати судового збору або подання клопотання про відстрочення / розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру / звільнення від його сплати, з урахуванням ціни позову та належним чином засвідчених доказів (або оригіналів доказів).

Позивачка 22.04.2024 засобами поштового листування отримала копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 04.04.2024, про що в матеріалах справи наявне поштове повідомлення. На виконання вимог ухвали від позивачки за допомогою засобів поштового листування надійшла позовна заява з уточненим змістом та копія квитанції, проте, вимоги ухвали судді не виконано.

Так, за змістом позовної заяви зазначено про приналежність спірного майна позивачу, а не відповідачу. Суддею в ухвалі від 04.04.2024 наголошено, що позивачем не викладено в позовній заяві обставин, які були б підставою для визнання права власності на спадкове майно саме в судовому порядку. Тобто, в який спосіб порушено права та законні інтереси позивачки, у позовній заяві не обґрунтовано із зазначенням доказів цієї обставини, не зазначено, чи відповідач відмовив у наданні згоди, тобто, між сторонами дійсно виникли спірні відносини, що й стало підставою для звернення до суду. Зазначений недолік стороною позивача не усунуто.

Разом з цим, позивачкою не дотримано й вимог п.3 ч.3 ст.175 та п.1, 2, 10 ч.1 ст.176 ЦПК України, за змістом яких позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Позивачка згідно з позовною заявою, яка надійшла на адресу суду 22.04.2024 вказує, що, оскільки автомобіль знаходиться в користуванні відповідача, виконати його огляд та надати суду висновки про ринкову вартість неможливо, тому до суду надано довідку про середню ринкову вартість автомобіля, дата засвідчення документа не має правового значення та не є підставою для залишення позову без розгляду. Проте, суддею вже наголошувалось, що оцінка дійсної вартості майна має бути проведена із врахуванням норм ст.5,12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність". Відсутність автомобіля у користуванні позивачки матиме значення для визначення методики проведення експертизи.

Як вказано у ст.1 зазначеного закону, положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Разом з цим, порядок оцінки транспортних засобів визначено наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів».

Так, позивачкою не дотримано вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, актуальну на час звернення до суду ціна позову не підтверджена належними та допустимими доказами.

Також позивачкою на виконання вимог ухвали судді від 04.04.2024 долучено копію квитанції про сплату судового збору у сумі 2 466,61 гривень.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За змістом роз`яснень, наведених у п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014: відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)). Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

За таких обставин документи про сплату судового збору подаються до суду тільки в оригіналі; копії, дублікати у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Так, в порушення ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви позивачкою долучено копію квитанції про сплату судового збору, яка є неналежної якості та практично читабельна.

Разом з цим, суддя наголошує, що в порушення вимог ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява, яка подана позивачкою на виконання вимог ухали судді від 04.04.2024, не містить підпису позивачки.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175, 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Так, в ухвалі суду від 04.04.2024 вичерпно зазначено про перелік недоліків позовної заяви, а також спосіб їх усунення, зокрема, шляхом подання позовної заяви, вказаних вище доказів. Тому суддею встановлено підстави для повернення позовної заяви.

Разом з цим, за змістом ч.7 ст.185 ЦПК України необхідно роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.117, 175-177, 182-183, 185, 258-261 ЦПК України, суддя, --

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, припинення права власності на частку, стягнення компенсації, - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачці, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Надіслати копію ухвали позивачу з документами, що додані до заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду складена та підписана 23.04.2024.

Суддя Л.А. Вайнраух