РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року с-ще. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Масло С.П.,

за участю секретаря судових засідань Чміль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі. Близнюки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відібрання дітей від матері та батька без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

З Лозівського міськрайонного суду Харківської області за підсудністю надійшла дана цивільна справа, в якій позивач просить: 1) відібрати малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав; 2) відібрати малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від батька ОСОБА_2 без позбавлення його батьківських прав; 3) стягнути аліменти з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до повноліття дітей з перерахуванням коштів на їх особисті рахунки; 4) стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до повноліття дитини з перерахуванням коштів на її особистий рахунок.

В обґрунтування позову зазначено, що малолітні, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 22.12.2023 перебувають на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як діти, що потрапили в складні життєві обставин.

Відповідно до актового запису № 02 від 13.03.2019 виконаного виконавчим комітетом Квітневої сільської ради Близнюківського району Харківської області про народження ОСОБА_3 , його батьками записані: ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Відомості про батька дитини записані відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України.

Відповідно до актового запису № 01 від 21.02.2020 виконаного виконавчим комітетом Квітневої сільської ради Близнюківського району Харківської області про народження ОСОБА_4 , її батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Відомості про батька дитини записані відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України.

Відповідно до актового запису № 20 від 28.09.2021 виконаного Костянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Костянтинівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про народження ОСОБА_5 , її батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Відомості про батька дитини записані відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України.

Мати дітей, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Батько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Шлюб між батьками дітей було укладено 13.03.2019 року (актовий запис № 2 виконаний Близнюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області ). В результаті даного шлюбу ОСОБА_7 змінено прізвище на ОСОБА_8 .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Близнюківського районного суду Харківської області (справа № 759/11331/22 від 03.05.2023).

Раніше, малолітніх, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 вилучали з родини батьків, у зв`язку із невиконанням останніми належним чином батьківських обов`язків. Малолітні у період з 03.11.2020 по 04.11.2022 виховувались в патронатній родині ОСОБА_10 за клопотанням служби у справах дітей Близнюківської селищної ради.

Органом опіки та піклування Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області була подана позовна заява до Близнюківського районного суду Харківської області про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 23.09.2021 № 612/281/21, батька ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , позбавлено батьківських прав відносно дітей та з нього стягнуті аліменти на утримання малолітніх. У позбавлені батьківських прав ОСОБА_1 , відмовлено і діти було повернуто їй на виховання.

ОСОБА_12 з 30.11.2021 по 24.10,2022 перебувала в КНП ХОР «Обласний спеціалізований будинок дитини Зелений Гай». У вересні 2022 ОСОБА_1 забрала доньку з дитячого закладу.

З початку введення воєнного стану в Україні, ОСОБА_1 разом з дітьми перемістились до м. Києва де перебували на обліку внутрішньо переміщених осіб з 19.12.2022 в Управлінні соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та мешкала по АДРЕСА_2 .

Інформація про місце перебування ОСОБА_2 відсутня. Зі слів ОСОБА_1 з`ясовано, що він давно покинув родину, не спілкується з дітьми, не допомагав їм, не відвідує і зовсім не цікавиться їх життям. За словами ОСОБА_1 , малолітню Божену, вона народила від іншого чоловіка, однак ОСОБА_2 записаний її батьком, оскільки шлюб не було розірвано.

У кінці 2023 році ОСОБА_13 разом з дітьми переїхала до міста Харкова де про живала в орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_3 .

Малолітні були виявлені під час проведення районних профілактичних заходів «Сім`я» за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки з даної адреси надійшло повідомлення до поліції про сімейний конфлікт між ОСОБА_1 , матір`ю дітей, та ОСОБА_14 , бабою малолітніх.

Представниками сектору ювенальної превенції ВП ХРУП № 3 разом з посадовими особами Служби у справах дітей по Шевченківському району ДССД ХМР за місцем проживання родини ОСОБА_1 виявлено антисанітарні умови в яких проживали діти, а саме: в квартирі повсюди брудно, розкидані речі, на підлозі сеча та фекалії. Діти були дуже голодні, оскільки у квартирі повністю були відсутні продукти харчування та питна вода. Зовнішній вигляд малолітніх також свідчив про недбале ставлення матері до них: діти не купані, у брудному одязі, повністю занедбані були надані самі собі. Мати дітей, ОСОБА_1 поводила себе неадекватно, можливо перебувала під дією наркотичних засобів, висказала бажання щоб її дітей забрали від неї, оскільки не мала можливості здійснювати за ними догляд та забезпечувати належним харчуванням.

Малолітні ОСОБА_15 та ОСОБА_16 і Вожена, були тимчасово вилучені від матері та влаштовані до КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня». ОСОБА_1 не забрала дітей з медичного закладу, оскільки не виправила кризову ситуацію в своїй родині. Після вилучення малолітніх від матері, за клопотанням Служби у справах дітей по Шевченківському району ДССД ХМР 02.01.2024 малолітні, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , влаштовані до групи тимчасового перебування комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» міста Харкова» де і перебувають по теперішній час.

Однак, ОСОБА_1 припинила співпрацювати з посадовими особами Служби у справах дітей, на контакт не виходить, про місце свого перебування не повідомляє.

Відповідно до інформації адміністрації КЗСЗД «ЦСПРД» м. Харкова» ОСОБА_1 за весь час перебування малолітніх у дитячому закладі тільки двічі намагалась відвідати дітей. При цьому її поведінка свідчила про неадекватність: нецензурні висловлювання в бік співробітників, вибивання дверей, погрози викрасти дітей. Останній раз 07.04.2023 ОСОБА_1 поводила себе неадекватно, поліцією було викликано швидку психіатричну допомогу і госпіталізовано матір дітей.

Також адміністрація дитячого закладу констатує той факт, що малолітні педагогічно занедбані, спочатку розмовляли із застосуванням нецензурних висловів, застосовували вислови сексуального характеру, знаходились у стані постійного почуття голоду. Тільки через місяць негативні поведінкові прояви у дітей почали зникати. Упродовж усього часу перебування малолітніх у закладі, мати жодного разу не спромоглась передати дітям солодощі чи подарунки, навіть до дня народження.

Враховуючи цинічну поведінку ОСОБА_1 , адміністрацією дитячого закладу подано заяву до правоохоронних органів відповідно до статі 296 Кримінального кодексу України.

Адміністрація КЗСЗД «ЦСПРД м. Харкова» вважає, що повернення малолітніх дітей матері суперечить їх інтересам і може нанести їм шкоду, так як ОСОБА_1 не змінила свого ставлення до виховання дітей і не змінила свою поведінку.

Батько, ОСОБА_2 , жодного разу на зв`язок ані з адміністрацією дитячого закладу, ані з посадовими особами Служби у справах дітей, не вийшов, долею дітей не цікавився.

Таким чином, усі вище наведені факти свідчать про наявність підстав для відібрання малолітніх, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав. А також відібрання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від батька, ОСОБА_2 , без позбавлення його батьківських прав. Дані правові заходи дадуть можливість дітям можливість отримати статус дітей, позбавлених батьківського піклування і бути влаштованими до сімейних форм виховання.

З ОСОБА_1 проводилась профілактична робота з метою подолання нею кризової ситуації та повернення дітей в сім`ю. Упродовж трьох місяців ОСОБА_1 мала вирішити проблеми та звернутись із заявою про повернення їй дітей на виховання.

Однак, ОСОБА_1 припинила співпрацювати з посадовими особами Служби у справах дітей, на контакт не виходить, про місце свого перебування не повідомляє.

Відповідно до інформації адміністрації КЗСЗД «ЦСПРД» м. Харкова» ОСОБА_1 за весь час перебування малолітніх у дитячому закладі тільки двічі намагалась відвідати дітей. При цьому її поведінка свідчила про неадекватність: нецензурні висловлювання в бік співробітників, вибивання дверей, погрози викрасти дітей. Останній раз 07.04.2023 ОСОБА_1 поводила себе неадекватно, поліцією було викликано швидку психіатричну допомогу і госпіталізовано матір дітей.

Також адміністрація дитячого закладу констатує той факт, що малолітні педагогічно занедбані, спочатку розмовляли із застосуванням нецензурних висловів, застосовували вислови сексуального характеру, знаходились у стані постійного почуття голоду. Тільки через місяць негативні поведінкові прояви у дітей почали зникати. Упродовж усього часу перебування малолітніх у закладі, мати жодного разу не спромоглась передати дітям солодощі чи подарунки, навіть до дня народження.

Враховуючи цинічну поведінку ОСОБА_1 , адміністрацією дитячого закладу подано заяву до правоохоронних органів відповідно до статі 296 Кримінального кодексу України.

Адміністрація КЗСЗД «ЦСПРД м. Харкова» вважає, що повернення малолітніх дітей матері суперечить їх інтересам і може нанести їм шкоду, так як ОСОБА_1 не змінила свого ставлення до виховання дітей і не змінила свою поведінку.

Батько, ОСОБА_2 , жодного разу на зв`язок ані з адміністрацією дитячого закладу, ані з посадовими особами Служби у справах дітей, не вийшов, долею дітей не цікавився.

Таким чином, усі вище наведені факти свідчать про наявність підстав для відібрання малолітніх, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав. А також відібрання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від батька, ОСОБА_2 , без позбавлення його батьківських прав. Дані правові заходи дадуть можливість дітям можливість отримати статус дітей, позбавлених батьківського піклування і бути влаштованими до сімейних форм виховання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву в якій просив суд розглядати справу без їх участі. Заявлені Департаментом служб у справах дітей позовні вимоги підтримує і просить суд їх задовольнити. Наголошує, що малолітні ОСОБА_15 та ОСОБА_17 та Божена, з 02.01.2024 перебувають в комунальному закладі соціального захисту дітей "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" міста Харкова". На сьогоднішній день ОСОБА_1 не вирішене питання щодо повернення дітей їй на виховання. За останнім відомим місцем проживання: АДРЕСА_4 , вона не мешкає. місце свого перебування не повідомила. За час перебування малолітніх у державному закладі, мати двічі намагалась відвідати Центр, однак її поведінка носила зухвалий та неадекватний характер: крики. нецензурні висловлювання, вибиття дверей, жбурляння каміння у вікна, лазання по пожежним дробинам, тощо. Перебування ОСОБА_1 на території дитячого закладу закінчувалось викликом поліції, оскільки від такої поведінки перш за все страждали діти- вихованці закладу. ОСОБА_2 жодного разу не вийшов на зв`язок, місце його перебування не відомо. При постановці рішення, просить суд врахувати інтереси малолітніх дітей та той факт, що вони більше 9 місяців перебувають у дитячому державному закладі поза сімейним вихованням. Повертати малолітніх нікому, жоден із батьків це питання не ініціював перед Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради.

Відповідачі у судове засідання, повторно, не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі. В письмових поясненнях просила відомити в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до Висновку про доцільність відібрання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері ОСОБА_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від батька ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав від 14.05.2024 №211, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне їх відібрання від матері ОСОБА_18 , а також від батька ОСОБА_2 , без позбавлення батьківських прав.

ОСОБА_19 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (відомості про батька записані відповідно до ст. 126 СК України) що підтверджується серією НОМЕР_1 від 17.04.2024 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №6 від 17.04.2024.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (відомості про батька записані відповідно до ст. 133 СК України) що підтверджується серією НОМЕР_2 від 17.04.2024 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №8 від 17.04.2024.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (відомості про батька записані відповідно до ст. 133 СК України) що підтверджується серією НОМЕР_3 від 17.04.2024 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №4 від 17.04.2024.

ОСОБА_7 під час реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 змінив своє прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №1 від 17.04.2024.

З листа начальника СЮП ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 20.12.2023 №15504/119-60/01-2023 вбачається, що працівниками поліції попереджено ОСОБА_1 щодо виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 21.12.2023, на підставі повідомлення СЮП ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, проведено обстеження умов проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . В даному Акті зазначено, що обстеження проведено за адресою: АДРЕСА_3 , житло розміщене на 2 поверсі 9 поверхового будинку. Квартира орендована загальною площею 65 кв. м., жотловою площею 45 кв. м., є всі комунальні зручності. Умови проживання: не задовільні. У квартирі дуже брудно, скрізь сміття. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: у наявності спальні місця для дітей, але відсутня чиста постільна білизна, багато дитячих речей та одягу, але все розкидано та брудне. Відсутні продукти харчування (діти голодні, просять їсти та пити). Стосунки, традиції сім`ї: мати сама просила забрати від неї дітей, так як з її слів потребує лікування (імовірно вживає наркотики).

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взяті на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, що підтверджується наказами служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей від 22.12.2023 №130, №131, №132.

Малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передані до КЗСЗД «ЦСПРД» МХ» 02.01.2024, що підтверджується Актами про факт передачі дитини від 01.01.2024 та листами Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «міста Харкова» від 20.02.2024 №47 та від 08.04.2024 №98.

З листа Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «міста Харкова» від 08.04.2024 №98 вбачається, що ОСОБА_1 07.04.2024 з`явилася на території закладу та намагалася проникнути у приміщення за допомогою злому дверних замків, на даний факт було викликано працівників поліції. ОСОБА_1 неоднарозово намагалася проникнути у приміщення центру, погрожувала, телефонувала директору, вибивала двері закладу, поводилася неадекватно, нецензурно висловлювалася у бік працівників центру, служби у справах дітей, погрожувала викрасти дітей. Працівники поліції провели бесіду з ОСОБА_1 , яка продовжувала поводитися неадекватно та були вимушені викликати бригаду швидкої психіатричної допомоги. Прибувши на місце бригада швидкої психіатричної допомоги прийняла рішення, що громадянка ОСОБА_1 потребує госпіталізації. Адміністрація КЗСЗД «ЦСПРД`МХ» вважає неможливим поверненням малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до їх біологічної матері, так як спільне проживання може нашкодити життю та здоров`ю дітей.

З листа служби у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 10.01.2024 №01-41/09 вбачається, що 24.02.2021 було взято на облік малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку із неналежним виконанням батьків батьківських обов`язків. За заявою ОСОБА_1 від 03.11.2020 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було влаштовано в сім`ю патронатного вихователя на три місяці. Батько дітей ОСОБА_2 жодного разу з моменту влаштування дітей в сім`ю патронатного вихователя не зустрічався з ними, їх розвитком, здоров`ям не цікавився, не виявляє бажання повернути дітей на проживання в сім`ю. Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 23.09.2021 по справі №612/281/21 та заяви від 14.10.2022 ОСОБА_1 про повернення дітей матері із доказами покращення умов її проживання та подолання складних життєвих обставин, на підставі розпорядження Лозівської РВА Харківської області від 03.11.2022 дітей повернуто в сім`ю матері. Батько дітей ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 30.11.2021 по 24.10.2022 перебувала на обліку служби у справах дітей селищної ради, які опинилися у складних життєвих обставинах. За заявою матері ОСОБА_1 дитина була влаштована до КНП «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай», у вересні 2022 року мати забрала дитину із закладу. Відомості про місце перебування батька дітей ОСОБА_2 у службі у справах дітей селищної ради відсутні.

Відповідно до рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 23.09.2021 по справі №612/281/21, яке набрало законної сили 27.09.2022, позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 03.06.2021 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Передано малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , органу опіки та піклування Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області для подальшого їх влаштування. Попереджено ОСОБА_1 про необхідність зміни ставлення до виховання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Покладено контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків щодо дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на орган опіки та піклування Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають на обліку внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується Довідками від 19.12.2022 №3001-, від 30.11.2022 №3001-, від 30.11.2022 №3001-.

З листа Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «міста Харкова» від 11.07.2024 №160 вбачається, що мати малолітніх дітей ОСОБА_1 приходила до закладу два рази при цьому вибивала двері, були спроби взлому замків, поводилася неадекватно, нецензурно висловлювалася у бік працівників центру, налякала вихованців центру своєю агресивною поведнікою, погрожувала викрасти дітей. Малолітній ОСОБА_15 згадував, як мама ОСОБА_20 часто залишала його з сестрами самих вдома без їжі. Зі слів дітей, коли вони просили їсти мама їх била та сварила. Малолітня Ганна розповіла, що Лєра хотіла викинути їх з вікна, коли вони просили їсти або бешкетували. Останній раз ОСОБА_1 виходила на зв`язок 08.03.2024 в соціальній мережі Вайбер. ОСОБА_1 жодного разу не поцікавилася долею дітей, їх здоров`ям та розвитком.

Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо.

Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання отримали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Вказаний висновок повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 487/1328/16-ц, провадження № 61-3979ск18, від 14 лютого 2020 року у справі № 673/1477/17, провадження № 61-45875св18.

Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків (ч. 2 ст. 170 СК України).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 2 серпня 2006 року № 69-V, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року).

Також, ЄСПЛ вказав, що факт того, що дитина може бути поміщена в середовище, яке більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Передання дитини під державну опіку слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого повинно одразу припинитися, коли це дозволять обставини. Це означає, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і повинно оцінюватись у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів для сприяння возз`єднання дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункти 50, 52 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Досліджуючи умови здоров`я, морального виховання дітей, а також створення належних умов для розвитку та життя дітей, матеріалами справи встановлено, що: 1. на момент вилучення дітей від матері службою у справах дітей по Шевченквівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради діти мали зовнішні ознаки недогляду; 2. Умови проживання дітей в Харкові були не задовільні, у квартирі антисанітарні умови, відсутні продукти харчування, діти голодні; 3. В комунальному закладі соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «міста Харкова» ОСОБА_1 поводилась не адекватно, погрожувала, нецензурно висловлювалася у бік працівників центру, погрожувала викрасти дітей. Така поведінка відповідача змулила викликати бригаду швидкої психіатричної допомоги, яка зробила висновок про госпіталізацію ОСОБА_1 ; 4. Батько дітей ОСОБА_2 жодного разу з моменту влаштування дітей в сім`ю патронатного вихователя не зустрічався з ними, їх розвитком, здоров`ям не цікавився, не виявляв бажання повернути дітей; 5. Рішенням суду від 23.09.2021 по справі №612/281/21, яке набрало законної сили, батько позбавлений батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 . А ОСОБА_1 попереджалась про необхідність зміни ставлення до виховання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте врахуючи встановлені по цій справі обставини належні висновки не зробила. 6. При опитувані дітей, Назар згадував, що мати часто залишала його з сестрами самих вдома без їжі. Коли вони просили їсти мама їх била та сварила.

Отже, встановлення службою у справах дітей у дітей зовнішніх ознак занедбаності, пов`язаних з недоглядом; допущення відповідачами залишення дітей у маленькому віці без достатнього догляду; відсутність у відповідачів достатньої зацікавленості у збереженні дітей в сім`ї, хоча мати мала можливість позасудового вирішення питання про повернення дітей в сім`ю, але не доклала достатніх зусиль в цьому напрямку, суд прийшов висновку, що відповідачі недостатньо цікавляться фізичним, духовним, моральним розвитком дітей, не піклуються про стан їх здоров`я, хоча б мали це робити.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що залишення малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у матері є небезпечним для їх здоров`я та морального виховання.

Суд також враховує вік дітей, їх стан здоров`я, відповідно до яких вони потребують медичного обстеження і те, що на даний час матір та батько дітей внаслідок складних життєвих обставин не зможуть забезпечити належні умови щодо виховання, розвитку та здоров`я дітей.

Отже, застосування такої норми закону, як відібрання відповідно до положень ст. 170 Сімейного Кодексу України дітей у відповідачів буде відповідати якнайкращим інтересам дітей, такий спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між батьками та дітьми, та не позбавляє права відповідачів у подальшому ставити питання про повернення дітей, якщо відпадуть причини, які перешкоджають належному вихованню.

Згідно ч.4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при присудженні аліментів, судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення..

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку..

Згідно з ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Суд зазначає, що положеннями СК України, визначено, що аліменти стягуються у таких розмірах: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ч. 2, 3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

Оскільки відібрання дітей без позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку по утриманню дітей, вимога про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про стягнення аліментів на трьох дітей, в тому числі на ОСОБА_5 , з матері, то вимога про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та їх часткове задоволення.

Роз`яснити відповідачам, що у відповідності до ч. 3 ст. 170 Сімейного кодексу України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей батькам, суд за їх заявою, підтвердженою сукупністю зібраних доказів, може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 89 , 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в :

Позов Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відібрання дітей від матері та батька без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Відібрати малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження №02 від 13.03.2019, виконаний виконавчим комітетом Квітневої сільської ради Близнюківського району Харківської області), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження №01 від 21.02.2020, виконаний виконавчим комітетом Квітневої сільської ради Близнюківського району Харківської області), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис про народження №20 від 28.09.2021, виконаний Костянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Костянтинівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)), від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення батьківських прав.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис про народження №20 від 28.09.2021, виконаний Костянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Костянтинівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)), від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без позбавлення батьківських прав.

Передати малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області для подальшого їх влаштування.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 23.05.2024 і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір в розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість ) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду в тридцяти денний строк з дня його проголошення або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 21.11.2024.

Позивач: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області (місцезнаходження за адресою: м. Харків, вул. Чернишевська, 55, 61002, код ЄРДПОУ 26489104).

Відповідач: 1) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

2) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя С.П. Масло