КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/9208/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інформаційного агентства про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Інформаційного агентства про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі № 620/1161/23 визнано протиправною бездіяльність Інформаційного агентства правопорядку щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 29.01.2018 року. Зобов`язано Інформаційне агентство нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 29.01.2018 року.

28.06.2023 року за заявою ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Зазначав, що станом на день звернення до суду повністю рішення ні в добровільному, ні в примусовому порядку не виконано.

Також рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року (справа № 620/1292/23) зобов`язано Інформаціне агентство у строк до 16.10.2023 року подати до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 року у справі № 620/1292/23.

На виконання даного рішення суду відповідачем було перераховано ОСОБА_1 кошти в сумі 12 815,13 грн (тобто 3203,78 грн за кожен рік) на картковий рахунок за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 29.01.2018 року, проте без врахування індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди та інших складових забезпечення.

Поряд з цим позивач зазначав, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 року (справа № 620/1161/23) зобов`язано Інформаціне агентство нарахувати та виплатити мені індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 29.01.2018 року із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року.

Зазначив, що наразі, його мати є особою з інвалідністю 2 групи та хворіє на важке захворювання, а відповідач умисно затягує виконання судового рішення, що полишає його можливості витратити вказані кошти на її лікування, а тому просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15 лютого 2024 року відмовлено в задоволені позову.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що протиправними діями відповідача, що виразилися у не нарахуванні та не виплаті позивачу індексації грошового забезпечення, а також бездіяльністю, що виразилась у тривалому невиконанні рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року (справа № 620/1161/23), позивачу заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях через порушення моїх соціальних прав, неможливості реалізувати своє конституційне право на належний розмір соціального забезпечення.

Вказував, що моральна шкода полягає також в душевних стражданнях через порушення звичного способу життя внаслідок необхідності неодноразового звернення до суду за захистом свого права, а також до органів державної виконавчої служби через фактичну відмову боржника добровільно виконати рішення суду.

Вважає, що суд першої інстанції помилково зазначив, що рішення у справі № 620/1161/23 має відношення до суми компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік.

Вказував, що рішення у справі № 620/1161/23 стососується лише зобов`язання Інформаційного агентства нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 29.01.2018 року із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року, проте ніяким чином не має нічого спільного із обгрунтуваннями відповідача та суду компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги також посилався на те, що зазначеними діяннями відповідача ОСОБА_1 заподіяно душевні страждання через порушення його соціальних прав, неможливості реалізувати своє конституційне право на належний розмір соціального забезпечення, порушенні його звичайного способу життя. Вказане виразилося у тривалому відчутті приниження, образи, незахищеності, безнадійності, вимагало від позивача додаткових зусиль, порушувало його звичайний спосіб життя. Вважає, що між протиправними діяннями відповідача та негативними емоціями наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок.

15 квітня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Інформаційного агентства, в якому просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги представник відповідача вказував, що в апеляційній скарзі позивач описує інші обставини, іншу суму позовних вимог, ніж ті що описані у його позовній заяві, зокрема у апеляційній скарзі позивач описує позовні вимоги, які він заявив у справі № 757/52386/23-ц. Стосовно вказаного рішення суду, на яке посилається позивач як обгрунтування моральних страждань, станом на 12.04.2024 року апеляційна скарга Інформаційного агентства у справі № 620/1161/23 залишена без руху. Представник відповідача зазначив, що у випадку відмови у відкритті апеляційного провадження Інформаційне агентство невідкладно буде здійснювати заходи для його виконання.

Щодо виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року по справі № 620/1292/23 та справи № 620/1161/23, представник відповідача зазначив, що відповідно до платіжної інструкції № 459 від 21.09.2023 року Інформаційним агентством було здійснено нарахування та виплату суми, необхідної для виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду.

Заперечую проти доводів апеляційної скарги про те, що Інформаційне агентство свідомо та умисно затягує виконання судового рішення в частині врахування індексації грошового забезпечення, посилаючись на невиконане рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 року по справі № 620/1161/23, представник відповідача вказував на те, що дане рішення суду Інформаційне агентство оскаржено в апеляційному порядку, а справа знаходиться на розгляді у Шостому апеляційному адміністративного суді м. Києва.

За таких обставин включення індексації до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок суми компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік є неможливим.

Також представник відповідача звернув увагу на те, що виплата будь-яких грошових сум державною установою можлива лише в межах кошторису та у разі надходження бюджетних асигнувань на призначені цілі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав ОСОБА_1 відповідачем, завдання йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяльність відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні. Позивачем жодним чином не мотивовано та не надано розрахунку визначеного ним розміру моральної шкоди в сумі двадцять тисяч гривень.

Крім того суд першої інстанції прийняв до уваги доводи представника відповідача про те, що оскільки на час розгляду справи, справа 620/1161/23 не вирішена судом апеляційної інстанції, включення індексації до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок суми компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік є неможливим.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 3 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови Пленуму ВСУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Встановлено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі № 620/1161/23 визнано протиправною бездіяльність Інформаційного агентства правопорядку щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 29.01.2018 року. Зобов`язано Інформаційне агентство нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 29.01.2018 року Рішення суду набрало законної сили.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року (справа № 620/1161/23) позов ОСОБА_1 до Інформаційного агентства про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Інформаційного агентства щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.01.2018 із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року. Зобов`язано Інформаційне агентство нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.01.2018 із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року.

Згідно з доводами позивача вказане рішення суду виконано не було.

З відкритих відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2024 року (справа № 620/1161/23) у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Інформаційного агентства на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інформаційного агентства про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди відповідає встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що протиправними діями відповідача, що виразилися у не нарахуванні та не виплаті позивачу індексації грошового забезпечення, а також бездіяльністю, що виразилась у тривалому невиконанні рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року (справа № 620/1161/23), позивачу заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях через порушення моїх соціальних прав, неможливості реалізувати своє конституційне право на належний розмір соціального забезпечення, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки саме лише задоволення адміністративного позову не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями посадової особи та заподіяною шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння збитків, між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Зокрема, доведенню підлягає, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 року у справі № 620/1161/23 не виконується вже майже рік, чим спричинено моральну шкоду позивачу, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки, як вже встановлено судом апеляційної інстанції, вказане рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 року було оскаржене Інформаційним агентством, та справа знаходилась на розгляді у Шостому апеляційному адміністративному суді м. Києва. В подальшому, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2024 року (справа № 620/1161/23) у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Інформаційного агентства на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року відмовлено.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позивач не надав суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення йому моральної шкоди в заявленому розмірі у сумі 20 000 грн, на підставі яких позивач оцінив свої моральні страждання, а також не довів причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача і заподіяною шкодою. Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, та посилання на моральні страждання. Суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не було доведено обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), завданих йому відстороненням, а також характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням того, що позивачем не доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами наявність моральної шкоди, що його негативні емоції досягли рівня страждання або приниження, які заподіяли моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача і заподіяною шкодою, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду, є тотожними із його обґрунтуванням позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав ґрунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися. А отже доводи позивача щодо незаконності оскаржуваного рішення не ґрунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставинам справи, висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.

Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що немайнові права позивача не було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин, що виникли між сторонами положення ст. 76, 77, 81 ЦПК України та ст. 23, 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «24» квітня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник