Справа № 525/56/24
Провадження №2/525/97/2024 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.04.2024 селище Велика Багачка
Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Прасол Я.В.,
секретаря судових засідань Хоменка М.М.,
з участю представника позивача адвоката Данильчука С.Г.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,
ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Данильчука С.Г. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 21.10.2023 близько 01 години ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу кафе «Міраж» за адресою: АДРЕСА_1 на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_2 чотири удари обома руками зжатими в кулак по голові, а саме по обличчю, унаслідок чого останній упав на спину, сівши на потерпілого зверху наніс обома руками зжатими в кулаки не менше п`яти ударів по обличчю та не менше двох ударів по тулубу, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження, а саме: травматичний перелом коронок 11, 12, 13 зубів та синці, що розташовані на лівій щоці, на нижній повіці лівого та правого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30.11.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт, вирок набрав законної сили.
Позивач поніс витрати у сумі 6000 гривень на встановлення металокерамічного моста 21/1, згідно медичної документації, останній потребує зубопротезування.
Ухвалою суду від 22.01.2024 було відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначене на 26.02.2024, відповідачу роз`яснено порядок та строки подання відзиву на позов. Відповідач правом подати відзив по позов не скористався.
Згідно ухвали від 26.02.2024 судом було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Данильчук С.Г. позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 під час розгляду справи судом заявлені позовні вимоги визнав частково, у частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6000 гривень. У частині заявленої до відшкодування моральної шкоди та судових витрат заявлені позовні вимоги не визнав, посилався не те, що у нього відсутні кошти для відшкодування шкоди.
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Суд заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно вироку Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30.11.2023 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. Згідно обставин встановлених судом, 21.10.2023 близько 01 години ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поблизу кафе "Міраж" за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_2 чотири удари обома руками зжатими в кулаки по голові, а саме по обличчю, внаслідок чого останній упав на спину, сівши на потерпілого зверху наніс обома руками зжатими в кулаки не менше п`яти ударів по голові, а саме по обличчю та не менше двох ударів по тулубу, у результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження, а саме: травматичний перелом коронок 11, 12, 13 зубів та синці, що розташовані на лівій щоці, на нижній повіці лівого та правого ока, які згідно висновку експерта судово-медичної експертизи по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Вирок набрав законної сили 01.01.2024 ( а.с. 8).
Згідно консультативного висновку спеціаліста Поліклінічного відділення КП «Великобагачанська ЦЛ» від 27.10.2023 ОСОБА_2 встановлено діагноз: травматичний перелом коронок зубів 11, 12, 13 ( а.с. 11).
Згідно довідки виданої КП «3-я міська клінічна поліклініка Полтавської міської ради» ОСОБА_2 15.11.2023 було встановлено металокерамічний міст вартістю 6000 грн., останній потребує зубопротезування ( а.с. 9).
Факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди та її розмір визнається та не оспорюється відповідачем по справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з ч. ч. 1, 7 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із положеннями статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Загальні положення відшкодування шкоди визначені статтею 1166 ЦК України відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
За наведених умов, вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди у розмірі 6000 грн., завданої внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, є законними та обґрунтованими, оскільки злочинними діями відповідача, що виразились у заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_2 було завдано майнової шкоди.
Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та непов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожного конкретного випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, з`ясовує, чим підтверджується факт заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивачі оцінюють заподіяну їм шкоду та з чого вони при цьому виходять, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
За викладених обставин, суд визнає, що протиправні дії відповідача дійсно завдали позивачу моральної шкоди, оскільки останній отримав тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, він зазнав фізичного болю, був змушений змінити звичний спосіб життя, докладати додаткових зусиль для його організації.
Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в його житті, що призвели до негативних наслідків.
На виконання положень п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до положень ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази понесених витрат на правову допомогу, суд встановив наступне.
Позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки суд прийшов до переконання, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, то підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.
При зверненні до суду позивачем були понесені витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 4000 грн., що підтверджується наданими суду доказами, зокрема: договором про надання правової допомоги №2024/01/11-01 від 11.01.2024 укладеним між ОСОБА_2 та адвокатом Данильчуком С.Г. ( а.с. 13-14); додатком №1 до Договору про надання правової допомоги від 11.01.2024 ( а.с. 15); квитанцією до прибуткового касового ордеру від 11.01.2024 ( а.с. 15 на звороті).
Суд вважає доведеним факт понесення позивачем витрат на надання професійної правової допомоги у розмірі 4000 грн. таз урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення, відповідачем не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, приходить до переконання, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені у справі судові витрати.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-78, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України,
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4000 ( чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

представник позивача: адвокат Данильчук Сергій Григорійович, РНОКПП НОМЕР_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4926 видане Радою адвокатів Дніпропетровської області 25.09.2020, адреса для листування: вул. Троїцька, 68, м. Миргород, Полтавська область;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 22 квітня 2024 року.

Суддя Я.В. Прасол