ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4525/24 Справа № 932/7792/23 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплоенерго Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства Теплоенерго Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором постачання теплової енергії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року КП Теплоенерго Дніпровської міської ради звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором постачання теплової енергії.

В обґрунтування позовних вимог, які зменшувалися в ході судового розгляду справи, КП Теплоенерго Дніпровської міської ради посилалися на те, що КП Теплоенерго Дніпровської міської радипротягом опалювального сезону 2021/2022, 2022/2023 впродовж періоду з листопада 2021 року по березень 2023 року включно, надавали послуги з постачання теплової енергії у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .Між ОСОБА_1 та Міським комунальним підприємством Дніпропетровські міські теплової мережі 26 травня 2014 року було укладено Договір про постачання теплової енергії № 080019. У зв?язку із зміною у структурі Енергопостачальної організації, що пов?язана із передачею основних засобів, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 27 липня 2016 року №28/12 Про надання дозволу на передачу з балансу КП Дніпропетровські міські теплові мережі на баланс КП Теплоенерго об?єктів і мереж теплопостачання», наказу КП Дніпропетровські міські теплові мережі від 05 вересня 2016 року №320 Про передачу об?єктів і мереж теплопостачання на баланс КП Теплоенерго, актів приймання - передачі об?єктів, ст. ст. 512-514, 520-521, 631 ЦК України, між позивачем та відповідачем 05 жовтня 2016 року укладено додаткову угоду до Договору про постачання теплової №080019, відповідно до якої ця угода набуває чинності відповідно до ст. 631 ЦК України з 27 вересня 2016 року і є невід?ємною частиною договору про постачання теплової енергії. Відповідачем не виконано покладені на нього вказаним договором обов`язки, оплату за надані йому послуги з теплопостачання не проводив, у зв`язку із чим у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість за період з листопада 2021 року по березень 2023 року в розмірі 58652 грн. 70 коп. Разом з основним боргом КП Теплоенерго Дніпровської міської ради просили суд стягнути 3% річних, інфляційні втрати та пеню. Відповідачу ОСОБА_1 направлялися досудові вимоги, проте заперечень щодо відомостей, вкладених в ній, рахунків, актів звіряння взаємних рахунків, претензій від відповідача не надходило. 10 жовтня 2023 року від представника позивача КП Теплоенерго Дніпровської міської ради надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, оскільки відповідачем ОСОБА_1 було сплачено суму основного боргу, а тому до стягнення підлягає сума 3% річних, інфляційні втрати, пеня. На підставі викладеного КП Теплоенерго Дніпровської міської ради просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь КП Теплоенерго Дніпровської міської ради суму пені, 3% річних, інфляційні збитки та суму сплаченого судового збору.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року у задоволенні позовних вимог КП Теплоенерго Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором постачання теплової енергії відмовлено.

В апеляційній скарзі КП Теплоенерго Дніпровської міської ради просять рішення суду від 25 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги КП Теплоенерго Дніпровської міської ради, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, які зменшувалися в ході судового розгляду справи, КП Теплоенерго Дніпровської міської ради посилалися на те, що КП Теплоенерго Дніпровської міської ради протягом опалювального сезону 2021/2022, 2022/2023 впродовж періоду з листопада 2021 року по березень 2023 року включно, надавали послуги з постачання теплової енергії ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Між ОСОБА_1 та Міським комунальним підприємством Дніпропетровські міські теплової мережі 26 травня 2014 року було укладено Договір про постачання теплової енергії № 080019. ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4358466 від 05 серпня 2004 року, Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 9953232 від 27 лютого 2006 року. У зв?язку із зміною у структурі Енергопостачальної організації, що пов?язана із передачею основних засобів, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 27 липня 2016 року №28/12 Про надання дозволу на передачу з балансу КП Дніпропетровські міські теплові мережі на баланс КП Теплоенерго об?єктів і мереж теплопостачання», наказу КП Дніпропетровські міські теплові мережі від 05 вересня 2016 року №320 Про передачу об?єктів і мереж теплопостачання на баланс КП Теплоенерго, актів приймання - передачі об?єктів, ст. ст. 512-514, 520-521, 631 Цивільного кодексу України, між Позивачем та Відповідачем 05 жовтня 2016 року укладено додаткову угоду до Договору про постачання теплової №080019, відповідно до якої ця угода набуває чинності відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу у країни з 27 вересня 2016 року і є невід?ємною частиною договору про постачання теплової енергії. Відповідачем не виконано покладені на нього вказаним договором обов`язки, рахунки та акти здачі приймання теплової енергії своєчасно не отримував та оплату за надані йому послуги не проводив, у зв`язку із чим у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість за період з листопада 2021 року по березень 2023 року в розмірі 58652 грн. 70 коп. Разом з основним боргом КП Теплоенерго Дніпровської міської ради просили суд стягнути 3% річних, інфляційні втрати та пеню. Відповідачу ОСОБА_1 направлялися досудові вимоги, проте заперечень щодо відомостей, вкладених в ній, рахунків, актів звіряння взаємних рахунків, претензій від відповідача не надходило. 10 жовтня 2023 року КП Теплоенерго Дніпровської міської ради звернулися із заявою про зменшення розміру позовних вимог, оскільки відповідачем ОСОБА_1 було сплачено суму основного боргу, а тому до стягнення підлягає сума 3% річних, інфляційні втрати, пеня (а.с.106, 107).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги КП Теплоенерго Дніпровської міської ради, суд першої інстанції посилався на їх необґрунтованість належними та допустимими доказами у справі, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України Про житлово-комунальні послуги.

Згідно зі статтею 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно ст. 1 Закону України Про теплопостачання, споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. У вказаній статті також визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання, плата за спожиту теплову енергію повинна провадитися споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст.19-1 Закону України Про теплопостачання оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Згідно з Правилами надання населенню послуг теплопостачання і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідач зобов`язаний здійснювати оплату за спожиту теплову енергію.

Відповідно до п.20 Правил з надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У справі встановлено, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4358466 від 05 серпня 2004 року та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 9953232 від 27 лютого 2006 року та технічним паспортом від 25 липня 2007 року ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до договору дарування /ВВА №987173 реєстр №1914/ 09 липня 2004 року/ посвідченний приватним ноиаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. (а.с.19-21)

26 травня 2014 року між КП Теплоенерго Дніпровської міської ради та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про постачання теплової енергії №080019 по АДРЕСА_4 (а.с.11-16).

Рішенням Дніпровської міської ради №28/12 від 27 липня 2016 року надано дозвіл на передачу з балансу КП ДМТМ на баланс КП Теплоенерго об`єктів і мереж теплопостачання.

05 жовтня 2016 року між позивачем КП Теплоенерго Дніпровської міської ради та відповідачам ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Договору про постачання теплової енергії №080019, відповідно до якої угода набуває чинності відповідно до ст. 631 ЦК України з 27 вересня 2016 року і є невід`ємною частиною договору про постачання теплової енергії, що зазначено у п.3.5. (а.с.17).

Відповідач ОСОБА_1 , як власник вказаного нежитлового приміщення, отримує послуги з централізованого опалення, однак, умови договору своєчасно не виконує.

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за період з листопада 2021 року по березень 2023 року становить: 58 652 грн. 70 коп. сума основного боргу, 1778 грн. 59 коп. 3% річних, 11 121 грн. 34 коп. інфляційні втрати, 12182 грн. 23 коп. пеня. (а.с.73).

Згідно довідки, наданої позивачем КП Теплоенерго Дніпровської міської ради, від 04 жовтня 2023 року №361, станом на 04 жовтня 2023 року відповідачем ОСОБА_1 сплачено суму основного боргу за договором про постачання теплової енергії №080019 за період 01 листопада 2021 року по 31 березня 2023 року у розмірі 58 800 грн. Станом на 04 жовтня 2023 року заборгованість відсутня (а.с.108).

10 жовтня 2023 року КП Теплоенерго Дніпровської міської ради звернулися до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог. В заяві КП Теплоенерго Дніпровської міської ради просили суд стягнути з з ОСОБА_1 на користь КП Теплоенерго Дніпровської міської ради суму пені у розмірі 12182 грн. 23 коп., 3% річних у розмірі 1778 грн. 59 коп., інфляційні збитки у розмірі 11121 грн. 34 коп. та суму сплаченого судового збору. (а.с.106-112).

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень викладених у п.10 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги відповідальність боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другійстатті 625 ЦК України.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Встановлено, відповідач мав заборгованість за договором про постачання теплової енергії № 080019 за період 01 листопада 2021 року по 31 березня 2023 року у розмірі 58 652 грн. 70 коп., яка ним на 04 жовтня 2023 року була сплачена та така заборгованість відсутня (а.с.108).

24 лютого 2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022. Воєнний стан в Україні введено на всій території України та діє до теперішнього часу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану постановив в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні: установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року №1405 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг та п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану викладено у такій редакції:

1.Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території..

Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв?язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Слід зазначити, КП Теплоенерго Дніпровської міської ради у позовній заяві, поданій до суду у серпні 2023 року, просили суд стягнути з відповідача три відсотки річних у розмірі, інфляційні втрати, пеню що утворилися за період часу з листопада 2021 року по березень 2023 року, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови від 29 грудня 2023 року №1405 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних, інфляційні втрати та пеня, що утворилися за період часу з 01 листопада 2021 року по 24 лютого 2022 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану, що діяла на цей зазначений період часу.

Результати розрахунків

Вихідні дані

Дата виникнення заборгованостіДата розрахункуСума боргуРозмір пеніКількість днів прострочення
01.11.202124.02.202258652.00 грн.Подвійна облікова ставка НБУ115

Розрахунок 3% річних

Період розрахункуСума боргу3% річних, грн.
01.11.2021 - 24.02.202258652.00554.00 грн.

Розрахунок пені

Період розрахункуСтавка НБУ, %Кількість днів у періодіПеня, грн.
01.11.2021 - 09.12.20218.5391065.38 грн.
10.12.2021 - 20.01.4.82 грн.
21.01.2022 - 24.02.92.69 грн.
Всього пені:3372.89 грн.

Втрати від інфляції

Відповідно до п. 2 Інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, %
листопад місяць 2021100.8
грудень місяць 2021100.6
січень місяць 2022101.3
лютий місяць 2022101.6

Результати розрахунку

Період розрахункуСума боргу, грн.Сума боргу з інфляцією, грн.Інфляційне збільшення боргу, грн.
листопад 2021 - лютий 202258652.0061213.122561.12

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за період з 01 листопада 2021 року по 24 лютого 2022 року: три відсотки річних у сумі 554 грн., інфляційні втрати 2 561 грн. 12 коп., пеня 3 372 грн. 89 коп.

Отже, позовні вимоги КП Теплоенерго Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії підлягають частковому задоволенню, та з відповідача слід стягнути три відсотки річних у розмірі 554 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 561 грн. 12 коп., пеню у розмірі 3 372 грн. 89 коп., що утворилися за період з 01 листопада 2021 року по 24 лютого 2022 року.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог КП Теплоенерго Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором постачання теплової енергії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплоенерго Дніпровської міської ради задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства Теплоенерго Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором постачання теплової енергії скасувати.

Позовні вимоги Комунального підприємства Теплоенерго Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором постачання теплової енергії задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства Теплоенерго Дніпровської міської ради () заборгованість за договором постачання теплової енергії №080019 від 26 травня 2014 року, що утворилася за період часу з 01 листопада 2021 року по 24 лютого 2022 року: три відсотки річних у розмірі 554 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 561 грн. 12 коп., пеня у розмірі 3 372 грн. 89 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Комунального підприємства Теплоенерго Дніпровської міської ради відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства Теплоенерго Дніпровської міської ради () судовий збір у розмірі 2010 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 квітня 2024 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В. Свистунова