Справа № 465/3304/22 Головуючий у 1 інстанції: Пилип`юк Г.М.
Провадження № 22-ц/811/3359/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 жовтня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 70000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач є його сусідом, який проживає у квартирі АДРЕСА_2 і вже протягом декількох років систематично звертається до правоохоронних органів із заявами про нібито порушення тиші, біг вночі по квартирі, гримання, заподіяння шкоди його здоров`ю та членами його сім`ї. За результатом розгляду таких заяв, кожний раз була аналогічна відповідь про відсутність підтвердження наведених у заявах фактів, позивача жодного разу не було притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності, однак, у зв`язку з надходженням таких заяв позивач та члени його сім`ї неодноразово змушені були з`являтись до дільничного інспектора або безпосередньо до районного управління поліції для надання пояснень щодо описаних у таких заявах фактів. Звернення відповідача з безпідставними заявами щодо позивача та членів його сім`ї завдає йому значної моральної шкоди, що проявляється у моральних переживаннях під час кожного факту надання пояснень щодо безпідставності таких заяв, у порушенні стосунків з близькими людьми, оскільки такі бояться прийти на запрошення до помешкання позивача, знаючи про недобросовісного сусіда. У зв`язку із такими діями відповідача, позивач постійно перебуває у стресовому стані, душевно переживає та страждає, у нього порушилась нормальна життєдіяльність, сон. Просив позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 . Покликаючись на його незаконність, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення не ґрунтується на дійсних обставинах справи та нормах чинного законодавства України. Зокрема, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що підставою звернення з позовом до суду були систематичні безпідставні звернення відповідача із заявами до правоохоронних органів про нібито вчинення позивачем та його сім`єю злочинів, що полягали у систематичному порушенні тиші, бігу вночі по квартирі, гриманні, заподіянні шкоди його здоров`ю. Разом з тим, жодного разу за результатами перевірки ні позивача, ні інших осіб не було притягнуто до відповідальності. Позивач, за наслідком безпідставних звинувачень, почуває себе принизливо, душевно страждає, хвилюється з цього приводу, боїться запрошувати до власної квартири близьких людей, друзів.

Звертає увагу, що відповідач жодним чином не заперечував позовні вимоги, не надав суду відзиву на позовну заяву або будь-яких пояснень по суті спору щодо спростування позовних вимог та їх підстав.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 09.04.2024 року, є дата складення повного судового рішення 19.04.2024 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 проживає у квартирі АДРЕСА_3 цього ж будинку.

26 березня 2020 року ОСОБА_2 звернувся із заявою у Франківський ВП ГУНП у Львівській області, у якій просив прийняти міри до його сусіда ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , який систематично порушує тишу (а.с.7).

Згідно довідки про результати перевірки працівниками Франківського ВП ГУНП у Львівській області від 09.04.2020 року, в ході розгляду даного звернення з ОСОБА_4 була проведена профілактична бесіда. При опитуванні мешканців будинку АДРЕСА_5 встановити можливих свідків та очевидців по даному факту не представилось можливим (а.с.6).

У відповіді, наданій ОСОБА_2 Франківським ВП ГУНП у Львівській області від 17.04.2020 року на його звернення щодо порушення тиші, зазначається, що факти викладені в зверненні частково підтверджено, на момент перевірки матеріалів з мешканцями квартири АДРЕСА_6 проведено профілактичну бесіду (а.с.8).

З аналогічними заявами відносно позивача про порушення тиші, ОСОБА_2 звертався до Франківського ВП ГУНП у Львівській області 08.02.2021 року, 15.02.2023 року, 17.02.2021 року, 15.03.2021 року (а.с.10, 14-15, 16, 20).

Щодо заяв від 29.03.2021 року та 02.08.2021 року, ОСОБА_2 звернувся у Франківський ВП ГУНП у Львівській області з письмовим клопотанням, в якому просив перевірки по даних зверненнях припинити з його власних міркувань, оскільки всі непорозуміння з`ясував самостійно, претензій ні до кого не має (а.с.23, 24, 26-27, 28).

Згідно довідок про результати перевірки працівниками Франківського ВП ГУНП у Львівській області за вищевказаними заявами від 15.02.2021 року, 19.02.2021 року, викладені факти у зверненні не знайшли свого підтвердження. При опитуванні мешканців будинку АДРЕСА_5 встановити можливих свідків та очевидців по даному факту не представилось можливим (а.с.9, 12). У довідці про результати перевірки працівниками Франківського ВП ГУНП у Львівській області від 17.03.2021 року викладені факти про порушення спокою заявника ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження (а.с.19).

Крім цього, ОСОБА_2 звертався у Франківський ВП ГУНП у Львівській області 22.11.2021 року, 06.12.2021 року, 13.12.2021 року, 17.12.2021 року, 20.12.2021 року із заявами щодо протиправних дій зі сторони мешканця квартири АДРЕСА_6 . (а.с.30-31, 33-34, 36, 38, 40).

Як вбачається із відповідей, наданих Франківським ВП ГУНП у Львівській області 10.12.2021 року, 17.12.2021 року, 28.12.2021 року, 06.01.2021 року, за результатами розгляду вищезазначених звернень підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вбачається (а.с.32, 35, 37, 39, 41).

16.02.2022 року та 22.02.2022 року відповідач ОСОБА_2 також звертався у Франківський ВП ГУНП у Львівській області із заявами щодо порушення його спокою ОСОБА_1 (а.с.43-44, 48-49).

Згідно довідок про результати перевірки працівниками Франківського ВП ГУНП у Львівській області від 04.03.2022 року, 08.03.2023 року, факти, викладені у вказаних зверненнях, знайшли своє підтвердження частково (а.с.42, 46). Згідно відповіді від 01.03.2022 року, підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вбачається (а.с.45, 50).

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, позивач стверджував, що саме внаслідок безпідставних звернень до правоохоронних органів та безпідставних звинувачень відповідача, йому заподіяно моральної шкоди.

За змістом статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно виходив із того, що доводи позивача не можуть бути підставою для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів протиправності дій відповідача, які є обов`язковою складовою доведення такої шкоди.

Відповідач скористався правом на звернення до відповідних органів з метою захисту своїх прав, а тому відсутність доказів про притягнення позивача до відповідальності внаслідок таких звернень, не свідчить про протиправність дій відповідача.

Отже, позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди саме внаслідок протиправної поведінки відповідача щодо позивача та/або членів його сім`ї, а тому підстав для інших висновків по суті вирішення даного спору, ніж тих, що дійшов суд першої інстанції, в колегії суддів немає, відтак, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 19 квітня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич