Справа № 139/648/24
Провадження № 2/139/264/24
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

04 вересня 2024 року селище Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та встановлення юридичного факту,

у с т а н о в и л а:

30 серпня 2024 року до Мурованокуриловецького районного суду звернувся ОСОБА_1 з цією позовною заявою. У позові заявлено вимоги: 1) про визначення місця проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивачем та 2) про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Підставою для таких вимог названо такі обставини: з 27 серпня 2000 року до 05 грудня 2023 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі; 01 лютого 2011 року у сторін народився син ОСОБА_3 ; з 2022 року ОСОБА_2 постійно проживає у Республіці Польща; спільний син проживає із ОСОБА_1 і перебуває на його повному утриманні, оскільки ОСОБА_2 не виконує рішення про стягнення аліментів і має заборгованість у сумі 18861 гривня 29 копійок. Метою встановлення юридичного факту позивач назвав потребу звернутися до органів соціального захисту населення та отримати державну соціальну допомогу.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що у відповідності до правил ст. 185 ЦПК України позовну заяву слід залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Пункт 5 ч. 2 ст. 175 ЦПК України зобов`язує позивача викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги і зазначити докази, що підтверджують вказані обставини. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Позивач не виконав такі вимоги процесуального законодавства.

Так, заявляючи у позові, що ОСОБА_2 з 2022 року перебуває за межами України, позивач не зазначив доказів на підтвердження такої обставини і не додав їх до позовної заяви.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Однак, із тексту позовної заяви та доданих до неї доказів вбачається, що ОСОБА_2 виїхала за межі України, добровільно залишивши сина на утриманні та вихованні ОСОБА_1 . Про наявність будь-яких доказів про існування спору між сторонами щодо місця проживання спільного сина у позовній заяві не зазначено і суду не надано.

Заявляючи у позові про наявність у ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів і подаючи як доказ про наявність такої заборгованості довідку ВДВС, позивач не зазначив у позові і не додав до позовної заяви докази про дату відкриття виконавчого провадження, дату вручення відповідної постанови боржнику і т.п.

Щодо вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, слід зауважити на таке:

Відповідно до приписів пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Як зазначено у позові, метою встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, є потреба звернутися до органів соціального захисту населення та отримати державну соціальну допомогу.

Однак, ОСОБА_1 не зазначив доказів звернення до органів соціального захисту населення за призначенням такої допомоги, доказів відмови у призначенні такої допомоги саме з підстав відсутності відповідного судового рішення, доказів оскарження такого рішення до адміністративного суду і т.п. За відсутності таких доказів не є доведеним, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 у позові, має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, а тому і відсутні підстави для судового захисту інтересів ОСОБА_1 .

Крім того, якщо метою встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, є потреба звернутися до органів соціального захисту населення та отримати державну соціальну допомогу, то залишається необґрунтованим заявлення такої вимоги до ОСОБА_2 .

Частина 4 ст. 177 ЦПК України зобов`язує позивача до позовної заяви додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач не виконав таку вимогу процесуального законодавства.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір».

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір).

У позовній заяві заявлено немайнову позовну вимогу та вимогу про встановлення юридичного факту.

Відповідно до абзацу другого ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, підпунктом 2 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Підпунктом 4 цієї норми встановлено, що заяви у справах окремого провадження оплачуються судовим збором у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028 гривень. Таким чином, з 01.01.2024 ставка судового збору за позовну заяву немайнового характеру становить 1211 гривень 20 копійок (3028 грн х 0,4 = 1211,20 грн), а за заяву про встановлення юридичного факту 605 гривень 60 копійок (3028 грн х 0,2 = 605,60 грн).

До матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 додав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1212 гривень. Таким чином, належить доплатити судовий збір у розмірі 604 гривні 80 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За наведених вище обставин, неможливий подальший рух позовної заяви. Позивачу слід надати термін для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, суддя

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та встановлення юридичного факту залишити без руху.

Роз`яснити позивачу, що для усунення недоліків позовної заяви слід:

1)виконати вимоги п. 5 ч. 2 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України, зазначити і подати докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються його позовні вимоги;

2)сплатити судовий збір у розмірі 604 гривні 80 копійок на розрахунковий рахунок UA0002888 (отримувач: ГУК у Вінницькій області/смт Мур.Кур./22030101, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів: 22030101, призначення платежу: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) і подати до суду відповідний платіжний документ.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви терміном у сім днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Якщо позивач усуне всі недоліки, вказані у цій ухвалі, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і повернеться позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ___________