Дата документу 18.03.2024
Справа № 501/3935/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

третя особа: Чорноморська міська рада Одеської області в особі органу опіки та піклування

предмет та підстави позову: про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів у вихованні та спілкуванні з дитиною

та зустрічного позову ОСОБА_2

до

відповідача: ОСОБА_1

предмет та підстави позову: про визначення місця проживання малолітньої дитини, встановлення графіку спілкування з дитиною

учасники справи в судове засідання не з`явились

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 29.09.2023 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (третя особа: Чорноморська міська рада Одеської області в особі органу опіки та піклування) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів у вихованні та спілкуванні з дитиною, згідно якого просить суд зобов`язати відповідача не перешкоджати йому (позивачу) спілкуватись з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням графіку занять у школі та позашкільної зайнятості дитини:

- щомісячно, кожну другу та четверту неділю, з п`ятниці з 18.00 години до 10.00 години неділі з правом перебування дитини вночі за місцем проживання батька;

- один тиждень взимку та два тижні влітку (під час відпустки батька та канікул дитини з правом виїзду за межі міста Чорноморська та Одеської області);

- в дні народження дитини щорічно з 16.00 години до 20.00 години;

- в дні народження батька щорічно з 16.00 години до 20.00 години;

- в дні народження бабусі по батьківській лінії щорічно з 16.00 години до 20.00 години;

- щороку в дні державних та церковних свят з 14.00 години до 20.00 години (на розсуд дитини);

- щосуботи з 09.00 години до 20.00 години.

Позов обґрунтовано тим, що з 26.08.2016 позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17.08.2021.

У шлюбі у сторін народився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після припинення шлюбних відносин, син залишився проживати разом з матір`ю, позивач добровільно надавав матеріальну допомогу на забезпечення сина у розмірах, які визначались самою відповідачкою, або у вигляді коштів, які він перераховував на банківську картку відповідачки.

Після розірвання шлюбу відповідачка надавала позивачу можливість спілкуватись з сином, але згодом за надуманими причинами, зустрічей відбувалось все менше, аж доки відповідачка взагалі обірвала будь-який зв`язок із сином.

Позивач стверджує, що вони не можуть знайти згоди щодо спілкування з дитиною, тому він змушений звернутись до суду з відповідним позовом.

ОСОБА_2 23.10.2023 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 (третя особа Чорноморська міська рада Одеської області в особі органу опіки та піклування) про встановлення місця проживання дитини (а.с.35-39), згідно якого просить суд:

- позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задовольнити частково;

- встановити наступний графік зустрічей та спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 :

- кожного понеділка, середи, п`ятниці з 08.00 години до 20.00 години (з урахуванням зайнятості дитини в загальноосвітній школі, гуртках, додаткових навчальних заняттях);

- кожну другу, четверту неділю місяця з 08.00 ранку суботи до 20.00 години неділі з правом виїзду сина за встановленим місцем проживання батька;

- кожен рік в день народження сина ІНФОРМАЦІЯ_4 з 08.00 години до 14.00 години;

- кожен рік в день народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 з 08.00 години до 20.00 години з правом виїзду сина за встановленим місцем проживання батька;

- встановити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2

Позивач вказує у зустрічному позові, що зі сторони позивачки жодного разу не було перешкоджань відповідачу у спілкуванні з дитиною, навпаки син бажає спілкуватись з батьком і вона постійно ініціює зустрічі позивача з сином.

Щодо місця проживання дитини, позивачка стверджує в позові, що останній час поведінка відповідача за зустрічним позовом стала не прогнозованою, він погрожує що забере сина жити до себе, це буде йому дешевше ніж сплачувати аліменти на його утримання.

На підставі викладеного, позивач за зустрічним позовом звернулась до суду з відповідними вимогами.

Сторони були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, до суду не з`явились.

Представник ОСОБА_4 - адвокат Дубінчук Ж.М. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.131).

Представник Чорноморської міської ради Одеської області в особі органу опіки та піклування надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.113-115).

Окремо суд звертає увагу щодо участі в судових засіданнях позивача, його викликів (повідомлень) в судові засідання.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

В матеріалах справи містяться докази, в яких позивач належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду справи, його повідомлення здійснювалось з дотриманням процесуального законодавства.

Разом з тим, позивач в судові засідання не з`явився, що не перешкоджає продовженню розгляду справи без його участі на підставі доказів наявних в матеріалах даної цивільної справи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст.ст.13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд звертає увагу, що провадження в цій справі відкрито ще 11.10.2023 (існує тривалий розгляд справи), тому з метою уникнення порушень вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна та яка гарантує кожному учаснику процесу право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, суд дійшов до висновку про продовження розгляду справи без участі сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах даної цивільної справи.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 29.09.2023 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.22).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду від 11.10.2023 прийнято до свого провадження цивільну справу (а.с.28-29).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 14.11.2023 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини прийнято до спільного розгляду із первісним позовом (а.с.69-70).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 18.01.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.119).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 18.03.2024 закрито провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині вимог про визначення місця проживання дитини.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 26.08.2016, який розірвано рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17.08.2021 (а.с.43-44) та підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с.13), свідоцтва про шлюб (а.с.41).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.12).

Згідно копії судового наказу Іллічівського міського суду від 16.10.2023 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи стягнення з 03.10.2023 до повноліття дитини до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.48).

Також, судом досліджено копії:

- довідки про знаходження ОСОБА_3 на обліку в КНП «Чорноморська лікарня» (а.с.49);

- довідки з навчального закладу про те, ОСОБА_3 навчається в 1-В класі Чорноморського економіко-правового ліцею №1 Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (а.с.50);

- інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що ОСОБА_1 належить нерухоме майно (а.с.51-52);

- виписки по особистому банківському рахунку ОСОБА_2 за період з 18.10.2021 по 12.09.2023 (а.с.53-56).

Згідно висновку органу опіки та піклування №5 від 05.01.2024, доцільно визначити наступний графік зустрічей та спілкування батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.85-86):

- кожного понеділка, середи, п`ятниці з 08.00 години до 20.00 години з урахуванням шкільної та позашкільної зайнятості та за бажанням дитини;

- кожну другу, четверту неділю місяця з 08.00 ранку до 20.00 години неділі з правом виїзду сина за місцем проживання батька;

- кожен рік в день народження сина ІНФОРМАЦІЯ_4 з 08.00 години до 14.00 години;

- кожен рік в день народження батька ІНФОРМАЦІЯ_3 з 08.00 години до 20.00 години з правом виїзду сина за встановленим місцем проживання батька;

- в день народження бабусі по батьківській лінії щорічно з 16.00 години до 20.00 години;

- щороку в дні державних та церковних свят з 14.00 години до 20.00 години за бажанням дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування №5 від 05.01.2024, доцільно встановити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.88).

ІV. Оцінка Суду.

Згідно ст.142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

За статтею 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як зазначає позивач, між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з сином. Вказане частково обумовлено об`єктивними обставинами такими як втрата сімейних стосунків сторін, їх окремим проживанням.

Договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків в порядку статті 157 СК України між сторонами не укладалось.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин першої, другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

До предмету доказування у вказаній категорії справ входить встановлення наявності або відсутності перешкод, які створюються відповідачем щодо участі позивача у вихованні дітей та спілкуванні з ними, а, крім того наявність умов, які батьки можуть запропонувати задля участі кожного з них у вихованні своїх дітей, а також способів участі кожного з них у спілкуванні з дітьми, усунення при цьому існуючих перешкод, що не повинно шкодити інтересам дітей.

За висновком органу опіки та піклування №5 від 05.01.2024, доцільно визначити наступний графік зустрічей та спілкування батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.85-86):

- кожного понеділка, середи, п`ятниці з 08.00 години до 20.00 години з урахуванням шкільної та позашкільної зайнятості та за бажанням дитини;

- кожну другу, четверту неділю місяця з 08.00 ранку до 20.00 години неділі з правом виїзду сина за місцем проживання батька;

- кожен рік в день народження сина ІНФОРМАЦІЯ_4 з 08.00 години до 14.00 години;

- кожен рік в день народження батька ІНФОРМАЦІЯ_3 з 08.00 години до 20.00 години з правом виїзду сина за встановленим місцем проживання батька;

- в день народження бабусі по батьківській лінії щорічно з 16.00 години до 20.00 години;

- щороку в дні державних та церковних свят з 14.00 години до 20.00 години за бажанням дитини.

Суд відзначає, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). Тому суд має пересвідчитися, що зазначені органом опіки і піклування обставини свідчать про доцільність побачень батька з дитиною виключно в запропонованому порядку.

Щодо графіку побачень з дитиною, на якому наполягав позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, суд зазначає наступне.

Суд проаналізував запропонований графік батьком, матір`ю та органом опіки і піклування та вважає за доцільне визначити графік спілкування батька з дитиною, запропонований позивачем у зустрічному позові:

- щомісячно, кожну другу та четверту неділю, з п`ятниці з 18.00 години до 10.00 години неділі з правом перебування дитини вночі за місцем проживання батька;

- один тиждень взимку та два тижні влітку (під час відпустки батька та канікул дитини) з правом виїзду за межі міста Чорноморська та Одеської області);

- в дні народження дитини щорічно з 16.00 години до 20.00 години;

- в дні народження батька щорічно з 16.00 години до 20.00 години;

- в дні народження бабусі по батьківській лінії щорічно з 16.00 години до 20.00 години;

- щороку в дні державних та церковних свят з 14.00 години до 20.00 години (на розсуд дитини);

- щосуботи з 09.00 години до 20.00 години.

Встановлюючи такий графік спілкування батька з дитиною, суд виходить з того, що в будні дні дитина має години навчання, може бути зайнята домашньою роботою, відвідуванням гуртків, тому цей час слід визначити з 18.00.

Що стосується суботи та неділі, де позивач за первісним позовом просив з п`ятниці з 18.00 години до 10.00 години неділі з правом перебування дитини вночі за місцем проживання батька, суд вважає, що у вихідні дні дитина о 09:00 год. ще може спати, а в неділю перед школою повинен виконувати домашні завдання, що доцільно для дитини зранку, а не увечері, тому побачення в неділю слід встановити до 10.00 години.

Суд вважає, що можливість систематичної ночівлі дитини у батька, проведення спільного канікулярного часу та святкових днів забезпечить повноцінну, якісну взаємодію батька з дитиною.

Що стосується побачень в дні державних та церковних свят, суд виходить з того, що дитина може проводи свята з обома батьками, розподіливши час батька з 14.00 години до 20.00 години (на розсуд дитини).

Що стосується побачень один тиждень взимку та два тижні влітку (під час відпустки батька та канікул дитини) з правом виїзду за межі міста Чорноморська та Одеської області), в дні народження дитини, батька, бабусі по батьківській лінії щорічно, Суд виходить з того, що дитина може проводи свята з обома батьками, розподіливши час батька наступним чином:

- один тиждень взимку та два тижні влітку (під час відпустки батька та канікул дитини з правом виїзду за межі міста Чорноморська та Одеської області);

- в дні народження дитини щорічно з 16.00 години до 20.00 години;

- в дні народження батька щорічно з 16.00 години до 20.00 години;

- в дні народження бабусі по батьківській лінії щорічно з 16.00 години до 20.00 години;

- щороку в дні державних та церковних свят з 14.00 години до 20.00 години (на розсуд дитини).

Суд вважає, що доцільним є побачення батька з дитиною в день народження дитини, але за особистим бажанням дитини щодо часу та місця проведення дня народження з батьком.

В цей день дитина сама може визначати скільки часу і чи хоче проводити його з батьком чи матір`ю.

При цьому побачення батька з дитиною повинні обумовлюватись враховуючи стан здоров`я дитини, дотриманням дитиною режиму відвідування навчально-виховних закладів, гуртків, секцій, без присутності матері, але з обов`язковим повідомленням матері про місце перебування дитини.

Суд відхиляє визначений органом опіки та піклування графік, оскільки такий жодним чином не обґрунтований.

Із вказаного висновку вбачається, що органом опіки та піклування вказаний порядок визначено, виходячи вимог зустрічного позову, зазначеного матір`ю.

З огляду на вище викладене, беручи до уваги законодавчо закріплене право дитини на родину, та право ОСОБА_1 , як батька на спілкування з сином та участі у його вихованні, враховуючи те, що наразі позивач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на значній територіальній віддаленості від м.Чорноморськ, суд доходить до переконання, що визначений у висновку Органу опіки та піклування Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області №5 від 05.01.2024 порядок способу участі батька у вихованні сина не в повній повній мірі буде достатнім для налагодження та побудови нормальних родинних стосунків, а тому, задля забезпечення збалансування наведених вище прав і гарантій, суд встановлює ОСОБА_1 порядок участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням графіку занять у школі та позашкільної зайнятості дитини у порядку запропонованому позивачем у первісному позові.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд не повинен надавати пріоритет інтересам батьків, а вирішувати спір, беручи до уваги передусім інтереси дитини з урахуванням конкретних обставин справи.

За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відтак, будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи.

Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст.35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, §78).

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено не право, а обов`язок того із батьків, який проживає окремо, регулярно брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно.

Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішенні від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дітей покладаються на обох батьків, кожен з батьків у рівній мірі зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Оскільки позивач є батьком дитини, то мати, з якою проживає дитина, не має права перешкоджати у здійсненні батьком своїх прав щодо виховання сина. Позбавлення позивача права щодо його участі у спілкуванні та вихованні сина може позбавити дитину родинних зв`язків з батьком, любові та турботи з боку останнього.

При цьому для визначення способів спілкування батька із сином, суд приймає до уваги конкретні обставини справи та враховує насамперед інтереси дитини та його бажання щодо такого спілкування.

Зокрема, при ухваленні даного рішення судом в першу чергу прийнято до уваги принцип рівності батьків у вихованні та спілкуванні із власною дитиною, а також те, що таке спілкування не повинно бути формальним, має носити систематичний характер.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідатиме інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: Чорноморська міська рада Одеської області в особі органу опіки та піклування) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів у вихованні та спілкуванні з дитиною задовольнити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини, встановлення графіку спілкування з дитиною - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не перешкоджати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) спілкуватись з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням графіку занять у школі та позашкільної зайнятості дитини:

- щомісячно, кожну другу та четверту неділю, з п`ятниці з 18.00 години до 10.00 години неділі з правом перебування дитини вночі за місцем проживання батька;

- один тиждень взимку та два тижні влітку (під час відпустки батька та канікул дитини) з правом виїзду за межі міста Чорноморська та Одеської області);

- в дні народження дитини щорічно з 16.00 години до 20.00 години;

- в дні народження батька щорічно з 16.00 години до 20.00 години;

- в дні народження бабусі по батьківській лінії щорічно з 16.00 години до 20.00 години;

- щороку в дні державних та церковних свят з 14.00 години до 20.00 години (на розсуд дитини);

- щосуботи з 09.00 години до 20.00 години.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко