ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м.Суми

Справа №592/16145/23

Номер провадження 22-ц/816/627/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бондаря Валерія Миколайовича

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 листопада 2023 року про залишення без розгляду заяви про встановлення факту перебування на утриманні малолітньої дитини, в складі судді Костенка В.Г., постановлену у м. Суми, повний текст якої складено 30 листопада 2023 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 листопада 2023 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи Адміністрація державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, та роз`яснено право подати позов на загальних підставах.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Бондар В.М., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду про залишення заяви без розгляду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що суд не правильно встановив правовідносини, зробив помилковий висновок про наявність спору між сторонами та безпідставно залишив його заяву без розгляду на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України. Зазначає, що ОСОБА_1 рапорту про звільнення з підстав закінчення терміну дії контракту не подавав, тому і не має спору з приводу не задоволення такого рапорту. Заявником подавався рапорт від 29 червня 2023 року про звільнення з військової служби під час дії контракту, що є достроковим припиненням діючого контракту у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю до 18 років падчерки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є іншими підставами звільнення з військової служби. Звільнення військовослужбовця за цією підставою здійснюється згідно письмових документів, які підтверджують наявність у них сімейних обставин або інших поважних причин.

Не погоджується з доводами заінтересованих осіб про виключне право батька на виховання дитини, оскільки законом прямо передбачено право вітчима на участь у вихованні дитини, з якою вони проживають однією сім`єю. Крім того, зазначає, що зацікавленні особи Адміністрація державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України не можуть бути стороною у сімейних спорах стосовно батьківства, бо спір між заявником і такими відповідачами суб`єктами владних повноважень, носитиме публічно-правовий характер і вирішується в порядку адміністративного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вважає, що матеріалами справи підтверджено наявність спору між заявником ОСОБА_1 та заінтересованою особою Військова частина НОМЕР_1 (а.с. 164)

У відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Доводить, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право щодо звільнення заявника з військової служби, яке може виникнути у майбутньому (а.с. 169).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Бондаря В.М., представників заінтересованих сторін ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні малолітньої дитини на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що остаточне рішення про звільнення з військової служби приймається відповідною службовою особою, яка має право видавати накази по особовому складу, підстави для звільнення зі служби визначені у Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу», застосування якого покладено на відповідну службову особу, отже рішення суду про встановлення факту не є підставою для звільнення заявника зі служби, а тому між заявником та військовою частиною наявний спір про право, який підлягає вирішенню виключно у позовному провадженні.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на вихованні малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є його падчеркою після укладення ним шлюбу 29 травня 2023 року з ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 заяву обґрунтовував тим, що на підставі контракту з НОМЕР_3 Прикордонним загоном Державної прикордонної служби України, ВЧ НОМЕР_4 від 04 листопада 2020 року він проходив військову службу до 10 травня 2023 року. Термін контракту спливає 04 листопада 2023 року. На даний час проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 (в/ч НОМЕР_1 ). Після одруження проживає однією сім`єю з дружиною ОСОБА_5 і її дочкою від попереднього шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є інвалідом з дитинства, та, відповідно, він виховує дитину. Вважаючи, що має право на розірвання контракту відповідно до п.п. «г» п. 3, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», редакція від 30 липня 2023 року, у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років, ОСОБА_1 подав рапорт на звільнення з Державної прикордонної служби України, але було йому відмовлено через недоведеність заявником факту виховання дитини з інвалідністю. Тобто встановлення факту виховання заявником падчерки малолітньої ОСОБА_2 , має для заявника юридичні наслідки підставу для звільнення з військової служби.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч. 6 ст. 294 ЦПК України).

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Розглядаючи справу про встановлення факту, що має юридичне значення, суд не вирішує питання про права і обов`язки осіб, які беруть участь у такій справі, а лише встановлює наявність чи відсутність фактів, які зумовлюють виникнення, зміну чи припинення прав заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на вихованні малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є його падчеркою, для подальшого звільнення з військової служби на підставі п.п. «г» п. 3, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», редакція від 30 липня 2023 року, у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років.

Згідно з п.п. «г» п. 3, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, під час проведення мобілізації та дії воєнного стану, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно п. 271 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009, звільнення військовослужбовців з військової служби з підстав, передбачених ч.ч. 2-6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», здійснюється начальниками органів охорони державного кордону відповідним наказом по особовому складу.

Однак, залишаючи цю заяву без розгляду з підстав наявності спору про право, суд не встановив особу, яка заперечує проти заяви ОСОБА_1 та вказує, що саме вона здійснює утримання дитини-інваліда, що і може свідчити про наявність спору про право, не вказав як встановлення даного факту може вплинути на права й обов`язки заінтересованих осіб: ІНФОРМАЦІЯ_3 , Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України), які заперечують таке його право. Між учасниками у даній справі є дійсно спір, але про право ОСОБА_1 на звільнення зі служби. Проте в даній справі цей спір не вирішується. Заінтересовані особи обґрунтовано залучені заявником до даної справи, оскільки у разі задоволення заяви рішення суду буде додано останнім до рапорту про звільнення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бондаря Валерія Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 листопада 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов