КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2450/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Дмитра Миколайовича на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року

у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Приватбанк», ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про розкриття банком інформації, що містить охоронювану законом таємницю -

установив:

У листопаді 2023 року заявник Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. звернувся до Печерського районного суду м. Києва, заінтересовані особи: АТ «КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 , ТОВ «Цикл Фінанс» про розкриття банком інформації, що містить охоронювану законом таємницю.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що для виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2022 року у справі №522/21498/21 він звернувся 12 жовтня 2023 року до АТ «КБ «ПриватБанк» із листом про надання наступної інформації: чи знаходиться нерухоме майно боржника ОСОБА_1 - чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 в іпотеці банку; повідомити про залишок боргу за договором іпотеки; надати приватному виконавцю копії договору іпотеки, технічних та правовстановлюючих документів на майно боржника ОСОБА_1 ; повідомити про залишок боргу за договором іпотеки; чи не заперечує АТ «КБ «ПриватБанк» проти примусової реалізації нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , у порядку встановленому ЗУ «Про виконавче провадження».

Просив надіслати на його адресу копії договору іпотеки, технічних та правовстановлюючих документів на майно.

На його звернення 10 листопада 2023 року надійшов лист-відповідь від АТ «КБ «ПриватБанк» за №20.1.0.0.0/7-231026/60959 від 28 жовтня 2023 року, згідно з яким банк відмовив у надані витребуваної інформації, посилаючись на банківську таємницю.

Вказує, що відсутність інформації щодо нерухомого майна боржника унеможливлює подальшу реалізацію майна боржника для погашення заборгованості за виконавчим документом №70803590 з примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2022 року у справі №522/21498/21, чим порушуються вимоги ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, він звернувся до суду із заявою про розкриття банком інформації, що містить охоронювану законом таємницю, у порядку, передбаченому Главою 12 ЦПК України.

Просив суд, зобов`язати АТ «КБ «ПриватБанк» розкрити та надати йому інформацію про те, чи знаходиться нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме: чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 в іпотеці банку; повідомити про залишок боргу за договором іпотеки; надати йому копії договору іпотеки, технічних та правовстановлюючих документів на майно боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року у відкритті провадження за вказаною вище заявою відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилається на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, не з`ясування всіх фактичних обставин справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відсутність запитуваної інформації унеможливлює подальшу реалізацію майна боржника для погашення заборгованості за виконавчим документом №70803590 з примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2022 року у справі №522/21498/21 та отримати інформацію у позасудовому порядку йому не вдалося, тому він змушений був звернутися до суду із заявою в порядку Глави 12 ЦПК України, якою передбачений судовий порядок розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю.

Вказує, що заявлені ним вимоги у судовому порядку (Глава 12 ЦПК України), яка вочевидь безпідставно не була задоволена у позасудовому порядку банком, та задоволення його вимог судом в порядку окремого провадження забезпечить державний примус, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для виконання правового результату - отримання інформації, необхідної для неупередженого, ефективного, своєчасного вчинення виконавчих дій із звернення стягнення на майно боржника.

Просив суд, скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. - ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторони, яка з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою про розкриття банком інформації, що містить охоронювану законом таємницю, суд першої інстанції виходив з того, що порядок розкриття банками інформації, що містить охоронювану законом таємницю, передбачено спеціальними законами і регламентований нормам встановленими п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» і ч. 6 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Разом з тим, заява приватного виконавця Колечка Д.М. подана до суду у порядку Глави 12 ЦПК України та не може розглядатися у порядку окремого провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільний справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч. 2, 7 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язки виконавця, частиною третьою - його права під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець має право отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/ електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, щомають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 11 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» від 30 вересня 2011 року №10 зазначено, що оскільки розкриття банківської таємниці може здійснюватися безпосередньо банками або на підставі рішення суду та виключно на підставах і у порядку, передбаченими законом, суд повинен розмежовувати ці підстави, кола суб`єктів, уповноважених на отримання відповідної інформації та її обсягу.

Правовий режим банківської таємниці визначається, зокрема, статтями 1058, 1076 Цивільного кодексу України, статтями 60 - 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до ст. 60, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

У відповідності до ч. 6 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками: органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям - на їхні запити з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», - щодо банківських рахунків/електронних гаманців клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - підприємця про: наявність рахунків/електронних гаманців, номери рахунків/електронних гаманців, залишок коштів/електронних грошей на рахунках/електронних гаманцях, операції списання з рахунків/електронних гаманців та/або зарахування на рахунки/електронні гаманці, призначення платежу, а також щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що коло суб`єктів, які мають право вимагати безпосередньо від банку розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, визначається законом (ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність») і може змінюватися тільки на підставі закону. При цьому, вказані суб`єкти мають право на отримання лише обмеженої інформації з урахуванням виконуваних ними функцій та з питань, зазначених у відповідному законі стосовно визначених суб`єктів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Д.М. не може розглядатися в порядку окремого провадження, оскільки, розкриття банківської таємниці як правомірна правова дія, може відбуватися виключно на підставах та у порядку, передбаченими законом.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за заявою Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Д.М.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі не спростовують їх.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм матеріального чи процесуального права колегією суддів не встановлено, відтак підстав для скасування законного та мотивованого судового рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Дмитра Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба