Дата документу 22.04.2024Справа № 554/265/24
Провадження № 2/554/2790/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Полтавську міську територіальну громаду в особі Полтавської міської ради та Управління майном комунальної власності міста, про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., після смерті батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за набувальною давністю.

В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_3 вказала, що у лютому 1993 року позивачкою разом із родиною (батько, мати та син) було приватизовано квартиру АДРЕСА_1 . Частки у праві власності не були визначені, однак за загальним правилом частки співвласників є рівними. Згідно свідоцтва про право власності від 18 лютого 1993 року співвласниками квартири є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_5 . Після його смерті вона прийняла спадщину на 1/4 частину квартири, однак державну реєстрацію права власності у БТІ не було проведено через наявність помилки у свідоцтві право на спадщину за законом від 19.09.1997 року, де державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Н.І. Ратушняк вказано адресу будинку як «82А», а у свідоцтві про право власності на житло як « НОМЕР_1 ». ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_4 , яка залишила заповіт на ім`я ОСОБА_1 щодо усього належного їй майна, в тому числі і щодо частини квартири. Однак позивачка вчасно не звернулася до нотаріуса в шестимісячний строк з дати її смерті через матеріальні проблеми. На дату смерті позивачка та спадкодавець проживали разом у квартирі АДРЕСА_1 . Для отримання інформації щодо розбіжності в адресах будинків та про факт державної реєстрації права власності на квартиру, адвокат позивача звернулася із запитом до Полтавського БТІ «Інвентаризатор», нею отримано інформацію із Управління з питань містобудування та архітектури, що триповерховий житловий будинок по АДРЕСА_2 , якому була б присвоєна адреса: АДРЕСА_2 відсутній. Таким чином, оформити право власності на 1/4 частину квартири після смерті матері позивачка не має змоги через пропуск строку у вступ у спадщину, а оформити право власності на частку після смерті батька не може через невірне зазначення адреси будинку. Вважає, що є підстави для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно та відкрито володіє вказаним майном протягом десяти років.

Ухвалою суду від 09 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 19 січня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 14 березня 2024 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Полтавську міську територіальну громаду в особі Полтавської міської ради та Управління майном комунальної власності міста.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Полтавської міської ради ОСОБА_6 до суду надійшли пояснення на позов, в яких вказано, що за законодавством, яке діяло на момент прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 , позивачем було прийнято спадщину після померлого ОСОБА_5 та отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.09.1997 року. Згідно діючого на той час законодавства, спадщина, прийнята відповідно до норм ЦК УРСР, є належною спадкодавцеві незалежно від реєстрації відповідного права власності. При цьому позивач не звертався до суду з позовом про визнання права власності на відповідне майно у зв`язку із помилкою у написанні адреси у свідоцтві про право на спадщину. Щодо майна, яке заповіла їй ОСОБА_4 , то позивач не зверталася до суду щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини у зв`язку із пропуском додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що на дату смерті ОСОБА_4 проживала разом із спадкодавцем у квартирі АДРЕСА_1 . Водночас, за змістом матеріалів позовної заяви, позивачем не було прийнято спадщину за ч.3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідний юридичний факт не встановлено. Таким чином, позивач прохає визнати право власності за нею на частку квартири за набувальною давністю. При цьому, покази свідків вважають неналежними доказами, оскільки був порушений порядок надання показань свідків у простій письмовій формі. Вважає, що застосування набувальної давності можливе за умови відсутності іншої підстави виникнення права власності на майно в момент заволодіння, тому обраний спосіб захисту не відповідає існуючим правовідносинам. Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Від представника позивача ОСОБА_3 надійшли додаткові пояснення щодо пояснень третьої особи Полтавської міської ради, в яких вказала, що сам факт набуття майна у власність в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 мав місце у 1997 році. Нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину було допущено помилку, із зазначенням іншої, відмінної від вказаної у свідоцтві про право власності на квартиру, адреси. Тому в цій частині позивач звертається до суду з підстав встановлення юридичного факту приналежності частини нерухомого майна , що було успадковано нею після смерті батька. Позивачка дійсно фактично прийняла спадщину та оформила її у встановленому законом порядку. Зареєструвати вказану частку перешкоджає розбіжність в адресі квартири між свідоцтвом про право власності в порядку приватизації та свідоцтвом про право на спадщину, а саме в одному документі вказано будинок як «82», а в іншому як «82-а». Крім того, було змінено адресу будівлі, у зв`язку із перейменуванням вулиці «Рози Люксембург» на « ОСОБА_7 », а будинку присвоєно АДРЕСА_2 , а не 82а. Таким чином, в цій частині позовні вимоги грунтуються на вимозі про встановлення юридичного факту. Оформити ж право власності на частину квартири після смерті матері ОСОБА_4 є неможливим, оскільки як з`ясувалося пізніше (довідка КП «ЖЕО № 2» на запит адвоката від 13.11.2023), спадкодавиця на момент смерті була зареєстрована за іншою адресою, ніж спадкоємець, хоча фактично проживали разом. Отже, на дату смерті матері (дату заволодіння майном) позивачка не знала про відсутність у неї права на набуття права власності, оскільки мала заповіт, складений її матір`ю на її ім`я, а тому прохає визнати за нею право власності за набувальною давністю на частку кв. АДРЕСА_1 .

Представником позивача ОСОБА_3 подано заяву про зміну позовних вимог, в якій прохала:

визнати юридичний факт належності права власності на частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 за набувальною давністю.

В обґрунтування вказаної заяви вказала, що позивачкою отримано довідку в ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 22.03.2024 року, згідно якої станом на 31.12.2023 року право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Право власності на частку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину не зареєстровано. Позивачка фактично прийняла спадщину, але не оформила її через розбіжності у правовстановлюючих документах. 26 березня 2024 року представник позивача звернулася із заявою про реєстрацію права власності на частку квартири, яку позивачка успадкувала після смерті батька ОСОБА_5 , однак державним реєстратором було відмовлено у реєстрації права власності через розбіжності в адресі квартири. Отже, вимоги в цій частині грунтуються на встановленні факті, що має юридичне значення. Щодо права власності на частку, яка належала її матері ОСОБА_4 , то оформлення прав власності в порядку спадкування є неможливим, так як виявилося, що мати на момент смерті була зареєстрована за іншою адресою, хоча фактично вони проживали разом. Юридично цей факт підтвердити не виявилося можливим. І знову ж адреса будинку АДРЕСА_3 відрізняється в кожному документі. Вважає, що наявні всі умови для набуття права власності за набувальною давністю.

У поясненнях на змінені позовні вимоги представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Полтавської міської ради ОСОБА_6 вказав, що позивачем встановлюється існування відповідних відносин, а не відповідний юридичний факт. Щодо визнання права власності за набувальною давністю на частки квартири, підтримав позицію, викладену у поясненнях третьої особи, поданих 12.02.2024 року.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління майном комунальної власності міста Курнакової Н. до суду надійшли пояснення, в яких вказала, що позивач відкрито, добросовісно та на законних підставах користувалася квартирою АДРЕСА_1 , як співвласник вказаного об`єкта нерухомого майна, сплачувала за спожиті комунальні послуги тощо. Основною причиною звернення до суду з позовом є підтвердження власного права приватної власності на успадковану частку та приведення у відповідність до вимог чинного законодавства України правовстановлюючих документів.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи без його особистої участі, уточнені позовні вимоги визнав повністю. Прохав позов задовольнити.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Полтавської міської ради ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі з урахуванням позиції, викладеної у поясненнях третьої особи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління майном комунальної власності міста у судове засідання не з`явився, у поясненнях третьої особи представник прохала розглядати справу без участі представника та при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 18 лютого 1993 року Відділом приватизації житла м.Полтави видано Свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 , згідно якого власниками на праві спільної сумісної власності є ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.14).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.1997 року, виданого Державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Ратушняк Н.І., за реєстровим № 2292, частину квартири АДРЕСА_1 успадкувала ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 (а.с.16).

Згідно з Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 13 жовтня 2010 року, виданим Октябрським відділом РАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 (а.с.23).

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Кемеровським ЗАГС 09.06.1950 року, а/з № НОМЕР_4 , та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 06 лютого 2024 року (а.с.26, 61-64).

Із заповіту виданого 14.03.2003 року ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко В.І., за реєстровим № 1169, вбачається, що належну їй частину квартири по АДРЕСА_4 вона заповідає доньці ОСОБА_1 (а.с.22).

Разом з тим, згідно матеріалів Полтавського БТІ «Інвентаризатор» станом на 31.12.2012 року за адресою АДРЕСА_4 (стара назва АДРЕСА_4 ) зареєстровано право власності за гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого відділом приватизації житла від 18.02.1993 року (а.с.116).

У позові позивач зазначає, що не може оформити право власності на частки квартири після смерті батьків, оскільки у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 19.09.1997 року, успадковане нею після смерті батька, державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Н.І. Ратушняк вказано адресу будинку як «82А», а у свідоцтві про право власності на житло вказано « НОМЕР_1 », тому державну реєстрацію права власності у БТІ не було проведено. Частину квартири після смерті матері за заповітом вона не оформила, оскільки вчасно не звернулася до нотаріуса в із заявою про прийняття спадщини, а пізніше з`ясувалося, що із спадкодавицею були зареєстровані за різними адресами, хоча фактично проживали разом. Вказує, що на дату смерті матері не знала про відсутність у неї права на набуття права власності, оскільки мала заповіт.

Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради 29.12.2023 року за вих. № 01-02-01-12 2560/1787 повідомило, що інформація про наявність рішень про присвоєння чи зміну адрес АДРЕСА_5 в Управлінні відсутня. На матеріалах топографо-геодезичних планів м.Полтава станом на квітень 2019 року значиться один триповерховий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з розпорядженням голови Полтавської ОДА від 20.05.2016 № 207, попередня нумерація за об`єктами нерухомого майна АДРЕСА_6 після перейменування залишилася попередньою (а.с.25).

Із відповіді Відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Оржицької селищної ради № 01/03 від 26.03.2024 року слідує, що право власності на частину квартири АДРЕСА_1 зареєструвати не виявилося можливим, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Зазначено, що у Свідоцтві про право власності на житло від 18.02.1993 року виданому Полтавським відділом приватизації житла, зареєстрованому у Полтавському МБТІ від 18.02.1993 року, в реєстровій книзі № 127 під № 17108, значиться адреса: АДРЕСА_4 , а у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 19.09.1997 року № 2292 - АДРЕСА_4 . Також у довідці ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 22.03.2024 року № 2707 встановлено, що за ОСОБА_5 станом на 31.12.2012 року зареєстроване право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.114).

Згідно з довідкою № 3066 від 13.11.2023 року виданою КП «ЖЕО№2», у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано дві особи: ОСОБА_1 з 28.04.1989 року, ОСОБА_2 з 28.04 1989 року. ОСОБА_4 була зареєстрована з 28.04.1989 року по 23.03.1993 року, ОСОБА_5 з 28.04.1989 року по 01.06.1995 року (помер) (а.с.15).

Із заяв мешканців квартир АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно слідує, що ОСОБА_1 проживала у квартирі АДРЕСА_1 разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 до дати її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та доглядала за нею (а.с.18, 20).

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін.

Враховуючи, що у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 19.09.1997 року, виданому державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Ратушняк Н.І., за реєстровим № 2292, на частину квартири АДРЕСА_1 вказано номер будинку як «82-а», а у свідоцтві про право власності на житло вказано номер будинку «82», що перешкоджає позивачу зареєструвати право власності на вказане спадкове майно, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог в цій частині та визнання юридичного факту належності права власності на частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 . При цьому, суд виходить із доведеності вказаного факту та підтвердження його належними та допустимими доказами в ході судового розгляду справи.

Також задоволенню підлягає позов і в іншій частині позовних вимог, з огляду на таке.

Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови)

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад десять років продовжує відкрито, безперервно користуватися частиною квартири АДРЕСА_1 , оскільки не прийняла спадщину після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на зазначене майно за набувальною давністю.

Заперечення представника відповідача судом спростовуються з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи.

Керуючись ст.ст.12, 81, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати юридичний факт належності права власності на частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 за набувальною давністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасниківсправи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_6 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, місце знаходження : 36000 м. Полтава, вул. Соборності, 36, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління майном комунальної власності міста, місце знаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 36, .

Суддя Л.І.Савченко