Справа № 464/8479/23 Головуючий у 1 інстанції: БЕСПАЛЬОК О.А.
Провадження № 22-ц/811/779/24 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 лютого 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог, з врахуванням заяв про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог, покликаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 по вулиці Хуторівка в місті Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «BMW 520i», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобіль марки «BMW 520i», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,отримав механічні пошкодження, а його пасажирка ОСОБА_2 зазнала тілесних ушкоджень. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Стверджують, що згідно з висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи від 07 вересня 2023 року № 25/23, за проведення якої сплачено 5000 грн., вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля марки «BMW 520i», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 107859,85 грн. Крім того, у ОСОБА_2 виявлено забійну рану нижньої губи та травматичний пульпіт, у зв`язку з чим проведено ендодонтичне лікування 32-го зуба, загальна вартість якого становить 13335 грн. Зазначають, що витрати особи на проведення судової експертизи до відкриття провадження у справі належать до судових витрат та підлягають відшкодуванню на користь особи, саме як судові витрати. Вказують, що звернулися до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» як до страховика винуватця дорожньо-транспортної пригоди із заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідач виплатив лише 44169,91 грн., що не покриває розмір завданих збитків. Вважають, що страховик не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування, а за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Наголошують, що останнім днем 90-денного строку для виплати страхового відшкодування є 03 вересня 2023 року, відтак починаючи з 04 вересня 2023 року наявні підстави для нарахування пені, загальний розмір якої за неналежне виконання грошового зобов`язання Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інтер-Поліс» перед ОСОБА_2 становить 1966,25 грн., а перед ОСОБА_1 становить 8 320,67 грн.

З наведених підстав просять:

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди, заподіяної його майну, у розмірі 56 429,79 грн., пеню в розмірі 8 320,67 грн. та суму збитків у вигляді витрат, понесених на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 5000 грн., а разом 69750,46 грн.;

-ухвалити в резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), що проводитиме примусове виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова у цій справі здійснювати нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму основного боргу в розмірі 56429,79 грн., який підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 , починаючи з 08лютого 2024 року до моменту виконання вказаного рішення, за такою формулою: пеня = Сх(2ОСД/365), х д/100, де С сума прострочення, 2ОСД/365 подвійна облікова ставка НБУ за день прострочення, д кількість днів прострочення;

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_2 відшкодування шкоди, заподіяної її здоров`ю, у розмірі 13335 грн., та пеню в розмірі 1 966,25 грн., а разом 15301,25 грн.;

-ухвалити в резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), що проводитиме примусове виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова у цій справі здійснювати нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму основного боргу в розмірі 13335 грн., який підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_2 , починаючи з 08лютого 2024 року до моменту виконання вказаного рішення, за такою формулою: пеня = Сх (2ОСД/365), х д/100, де С сума прострочення, 2ОСД/365 подвійна облікова ставка НБУ за день прострочення, д кількість днів прострочення;

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 073,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., а разом 6 073,60 грн.;

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 073,60 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн., а разом 21 073,60 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , 56429 грн. 79 коп. шкоди, завданої майну, 8320 грн. 67 коп. пені за період з 04 вересня 2023 року по 07 лютого 2024 року, 5000 судових витрат за проведення експертизи, 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 1073 грн. 60 коп. сплаченого судового збору, а всього 80824 грн. 06 коп.

Зобов`язано орган (особу), що проводитиме примусове виконання даного рішення проводити нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму основного боргу в розмірі 56429 грн. 79 коп., який стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , починаючи з 08 лютого 2024 року до моменту виконання рішення, за такою формулою: пеня = С х (20СД/365) х Д/100, де с - сума прострочення, 20СД/365 подвійна облікова ставка НБУ за 1 день прострочення, Д - кількість днів прострочення.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , 13335 грн. 79 коп. шкоди, завданої здоров`ю, 1966 грн. 25 коп. пені за період з 04 вересня 2023 року по 07 лютого 2024 року, 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 1073 грн. 60 коп. сплаченого судового збору, а всього 21374 грн. 85 коп.

Зобов`язано орган (особу), що проводитиме примусове виконання даного рішення проводити нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму основного боргу в розмірі 13335 грн., який стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс` на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , починаючи з 08 лютого 2024 року до моменту виконання рішення, за такою формулою: пеня = С х (20СД/365) х Д/100, де с - сума прострочення, 20СД/365 подвійна облікова ставка НБУ за 1 день прострочення, Д - кількість днів прострочення.

Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інтер-Поліс», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що вирішуючи спір, суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, не взявши до уваги його заперечення щодо задоволення позовних вимог, чим порушив принцип змагальності судового процесу. Зазначає, що поданий позивачем висновок не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки експертом невірно визначено дату заподіяння шкоди, внаслідок чого збільшено розмір страхового відшкодування. Крім того, не надано акту огляду колісного транспортного засобу оцінювачем, з якого можливо зрозуміти, які саме пошкодження були враховані під час огляду і хто був при цьому присутній, а також показання одометра (тахографа) колісного транспортного засобу або лічильника мотогодин (за наявності). Вказує, що у наданому позивачем висновку експертизи не зазначено номер судової справи, для якої проводиться судова експертизи, що є обов`язковою вимогою до проведення судової експертизи. Вважає, що для правильного вирішення спору потрібні спеціальні знання, відтак суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про призначення експертизи, позбавивши можливості спростувати наданий позивачем висновок експерта іншим висновком незалежного експерта. Звертає увагу, що при початковому огляді Чучукало ОСОБА_4 лікар не вказав про наявність перелому зуба (травматичний пульпіт), що, на його думку, свідчить про намагання позивача вилікувати зуб, який не було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а відтак, покласти на нього витрати, не пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою. Наголошує, що суд першої інстанції не взяв до уваги вимоги закону про те, що обрахунок пені, інфляційних втрат та 3 % річних починається з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту звернення з позовом до суду, а в подальшому з моменту набрання рішенням законної сили. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 05 вересня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 26 серпня 2024 року, датою ухвалення постанови є саме 05 вересня 2024 року.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інтер-Плюс» звернулося з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи, мотивуючи його тим, що для з`ясування розміру завданої позивачу шкоди пошкодженням його автомобіля необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, а поданий позивачем висновок експертизи, на його думку, містить недоліки, що викликають сумніви у його правильності, тому не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження розміру завданої шкоди. З наведених підстав просить призначити автотоварознавчу експертизу.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Враховуючи, що апелянт просить поставити на вирішення експертизи питання, відповіді на які уже надано наявним в матеріалах справи висновком транспортно-товарознавчої експертизи від 07 вересня 2023 року № 25/23, що не викликає в колегії суддів сумнівів щодо його правильності, відповідач мав можливість подати висновок експертного дослідження, виготовлений на його замовлення, на підтвердження своїх заперечень щодо позовних вимог, а питання про призначення автотоварознавчої експертизи вирішувалося судом першої інстанції та ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 07 лютого 2024 року відмовлено у його задоволенні, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є страховиком цивільно-правової відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим у нього виник обов`язок з відшкодування позивачам шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме, ОСОБА_1 шкоди, завданої пошкодженням його автомобіля в розмірі 56429,79 грн., а ОСОБА_2 шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в розмірі 13335,79 грн., однак, зважаючи на те, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інтер-Поліс»своєчасно не здійснило виплату страхового відшкодування позивачам у строк, передбачений законодавством, за період з 04 вересня 2023 року по 07 лютого 2024 року знього підлягає стягненню пеня на користь ОСОБА_1 у розмірі 8320,67 грн., а на користь ОСОБА_2 в розмірі 1966,25 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Страхування правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством(стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 999 ЦК України).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) та забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що 17 травня 2023 року о 11 год. 07 хв. по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_5 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався попереду, завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень, чим порушив п. 1.5, п. 2.3б, п.13.1 ПДР України.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 12липня 2023 року ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в дохід держави.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Власником автомобіля марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 .

22 серпня 2023 року між ОСОБА_1 та експертом ОСОБА_5 укладено договір про виконання транспортно-товарознавчої експертизи, вартість якої відповідно до п. 2.1. договору становить 5000 грн.

Платіжними інструкціями № 0.0..1 та № 0.0..1 підтверджується, що ОСОБА_1 сплатив ФОП ОСОБА_5 5000 грн. за проведення транспортно-товарознавчої експертизи.

Згідно з висновком експерта № 25/23 від 07 вересня 2021 року, складеним експертом-товарознавцем ОСОБА_5 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи, ринкова вартість автомобіля «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді 17 травня 2023 року, становить 867420 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 100599,70 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП 17 травня 2023 року, становить 107859,85 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_5 ,застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на підставі полісу серія ЕР № 213715089.

06 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» №1832 від 17 серпня 2023 року повідомлено, що за результатами розгляду заяви від 06 червня 2023 року прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування на підставі звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Фаворит Ассистанс» в розмірі 44 219,91 грн., яке перераховано ОСОБА_1 15 серпня 2023 року на рахунок за реквізитами, вказаними в заяві.

Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеним 10 липня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Фаворит Ассистанс», ринкова вартість автомобіля «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , визначена порівняльним підходом може складати 867420,00 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , визначена за порівняльним підходом складає 75 884,41 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ, становить 48 743,41 грн.

Колегія суддів вважає, що надаючи правову оцінку поданим сторонами доказам на підтвердження розміру шкоди, завданої власнику автомобіля марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , суд першої інстанції, встановивши, що висновок експерта № 25/23 від 07 вересня 2021 року складено після безпосереднього огляду експертом пошкодженого транспортного засобу, в ньому зазначено про те, що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а сам висновок виготовлено для подальшого подання до суду, в той час як наданий відповідачем звіт про визначення вартості матеріального збитку від 10 липня 2023 року містить лише професійну думку оцінювача, а не об`єктивно встановлені дані щодо розміру завданої шкоди, прийшов до вірного висновку про те, що при визначені розміру збитків, завданого ОСОБА_1 пошкодження його автомобіля, слід брати до уваги саме висновок експерта № 25/23 від 07 вересня 2021 року, складений експертом-товарознавцем ОСОБА_5 .

Крім того, у звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеному 10 липня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Фаворит Ассистанс», при визначені вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , застосовано коефіцієнт фізичного зносу 0,5.

Відповідно до п 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років для інших легкових КТЗ.

Транспортні засоби, що використовувалися, транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби (п.п. 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

Відтак, експлуатація транспортного засобу розпочинається з моменту видачі реєстраційних документів, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 датою першої реєстрації автомобіля марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску, є 24 червня 2016 року.

Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 17 травня 2023 року, строк експлуатації автомобіля марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску, не перевищує 7 років, відсутні підстави для застосування коефіцієнта фізичного зносу для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 100599,70 грн., а Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інтер-Поліс» виплачено лише 44169,91 грн. страхового відшкодування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 56429,79 грн. страхового відшкодування.

Доводи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» про те, що його позбавили можливості надати висновок незалежного експерта на спростування поданого позивачем висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи, не заслуговують на увагу, оскільки Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інтер-Поліс» подано звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, однак такий не взято судом до уваги через його невідповідність вимогам чинного законодавства.

Крім того, у суду першої інстанції не було правових підстав для призначення судової автотоварознавчої експертизи, оскільки сторонами надано відповідні висновки експертів з цих питань, наданий позивачем висновок за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи не викликав у суду сумніву щодо його правильності.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 покликається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно шкоду її здоров`ю, у зв`язку з чим вона понесла витрати на лікування.

Відповідно до п. 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (п. 24.1 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з консультативним висновком спеціаліста, виданим 17 травня 2023 року ВП КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» «Лікарня Святого Луки», внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 встановлено діагноз S00.58 Поверхнева травма губи та ротової порожнини.

Заключенням, наданим лікарем-стоматологом ОСОБА_6 , підтверджується, що 18 травня 2023 року після дорожньо-транспортної пригоди з сильним болем в ділянці 32-го зуба звернулася ОСОБА_2 , у зв`язку з чим виявлено травматичний пульпіт та проведено ендодонтичне лікування 32-го зуба, реставрацію та ортопедичне лікування 32-го зуба, а саме встановлення цирконієвої коронки.

Наявними в матеріалах справи товарними чеками від 18 травня 2023 року підтверджується, що за надання стоматологічних послуг ОСОБА_2 сплатила 13 335 грн. (а.с. 19, 21, 23).

06 червня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак така заява не розглянута Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інтер-Поліс».

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_2 13335,79 грн. шкоди, завданої здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 17 травня 2023 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 за рахунок страховика намагається вилікувати зуб, який не було пошкоджено в дорожньо-транспортній пригоді, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки позивач звернулася за медичною допомогою до лікаря-стоматолога на наступний день після дорожньо-транспортної пригоди, а лікарем-стоматологом при її обстеженні виявлено травматичний пульпіт, що свідчить про те, що травма зуба виникла внаслідок механічного пошкодження коронкової частини зуба, а відтак є наслідком дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 17 травня 2023 року.

Пред`являючи позовні вимоги, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , крім стягнення страхового відшкодування, просили стягнути також пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування за період з 04 вересня 2023 року по 07 лютого 2024 року на користь ОСОБА_1 у розмірі 8320,67 грн., а на користь ОСОБА_2 в розмірі 1966,25 грн.

Зважаючи на особливу юридичну природу правовідносин сторін у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором страхування, нарахування пені за несвоєчасне виконання договору страхування узгоджується з положеннями статті 992 ЦК України, відповідно до яких у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Отже, відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

Оскільки Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інтер-Поліс» не виконало обов`язку щодо виплати страхового відшкодування за заявою ОСОБА_2 , починаючи з 04 вересня 2024 року у позивача виникло право нараховувати пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з наданим позивачем розрахунком розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування ОСОБА_2 за період з 04вересня 2023 року до 07 лютого 2024 року становить 1966,25 грн.

Враховуючи те, що наданий позивачем розрахунок пені виконано відповідно до вимог законодавства, відповідачем не спростований, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_2 пені у зв`язку із простроченням виплати страхового відшкодування в розмірі 1966,25 грн.

Разом з тим, 15 серпня 2023 року, тобто в межах встановленого законом 90-денного строку з дня отримання заяви позивачів про виплату страхового відшкодування, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інтер-Поліс» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 44 169,91 грн.

Відтак, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інтер-Поліс» в строк, передбачений законом, виконало зобов`язання з виплати страхового відшкодування за заявою, поданою ОСОБА_1 , а сам факт незгоди позивача з виплаченою сумою та звернення до суду з позовними вимогами не свідчать про виникнення на момент пред`явлення позову у страховика боргових зобов`язань.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 пені за період з 04 вересня 2023 року по 07 лютого 2024 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про їх задоволення з огляду на те, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду з позовом між ним та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інтер-Поліс» не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відсутні підстави для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 пені за період з 04 вересня 2023 року до 07 лютого 2024 року в розмірі 8320,67 грн., а відтак ця позовна вимога ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Задовольняючи частково заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи складність справи, час, затрачений на надання правничої допомоги, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 10000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, а на користь ОСОБА_2 5000 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що 08 листопада 2023 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Танасишин, Михалевський і Партнери», а також між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Танасишин, Михалевський і Партнери» укладено договори про надання правової допомоги, за умовами яких виконавець зобов`язується надати клієнтам правову допомогу у справі про відшкодування шкоди за фактом ДТП, що відбулося 17 травня 2023 року у м. Львові, а клієнти зобов`язуються оплатити надання правової допомоги.

Пунктом 3.1 договорів про надання правової допомоги від 08 листопада 2023 року передбачено, що правова допомога, передбачена предметом цього договору оплачується в розмірі 1500 грн. за 1 годину роботи виконавця.

На підтвердження надання правничої допомоги надано детальні описи робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом для кожного з клієнтів та підписані сторонами договорів акти виконаних робіт від 05 лютого 2024 року.

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, ОСОБА_1 надано правничу допомогу, яка включає: надання консультації (0,5 год.); складання позовної заяви в частині позовних вимог ОСОБА_1 (4 год.);складання заяви про зміну підстав позову (1 год.); аналіз відзиву та підготовку відповіді на відзив (4 год.); складання заяви про збільшення позовних вимог (0,5 год.); підготовку до судових засідань (1 год.); участь у судових засіданнях (1 год.).

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, ОСОБА_2 надано правничу допомогу, яка включає: надання консультації (0,5 год.); складання позовної заяви в частині позовних вимог ОСОБА_2 (2 год.); аналіз відзиву та підготовку відповіді на відзив (0,5 год.); складання заяви про збільшення позовних вимог (0,5 год.); підготовку до судових засідань (1 год.); участь у судових засіданнях (1,5 год.).

Отже, позивачі надали належні та допустимі докази понесення ними судових витрат, пов`язаних з наданням їм професійної правничої допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового стягнення на користь позивачів заявлених ними витрат на правничу допомогу, однак, вважає, що визначений судом першої інстанції розмір таких витрат не співмірний зі складністю справи та ціною позовних вимог.

З огляду на те, що адвокатське об`єднання представляє інтереси позивачів в даній справі, на думку колегії суддів, витрати, понесені на підготовку заяв про збільшення позовних вимог та про зміну підстав позову не є необхідними та неминучими, а відтак такі витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Крім того, неспівмірними зі складністю справи та ціною позову є витрати, понесені позивачами на підготовку позовної заяви та відповіді на відзив, оскільки складання цих процесуальних документів не вимагало значної затрати часу адвоката, беручи до уваги предмет спору, обсяг складених процесуальних документів, незначну кількість нормативно-правових актів, які підлягали опрацюванню для їх підготовки та відсутність посилань на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що зПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» підлягають стягненню понесені позивачами витрати на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 в розмірі 5000 грн., а на користь ОСОБА_2 в розмірі 3000 грн.

Подаючи відзив на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_7 просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції на користь ОСОБА_1 в розмірі 7500 грн., а на користь ОСОБА_2 1500 грн.

На підтвердження понесених в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу, крім наявних в матеріалах справи догорів надано детальні описи робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, складені 16 квітня 2024 року, а також акти виконаних робіт від 16 квітня 2024 року.

Як вбачається з детальних описів робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на стадії апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано правничу допомогу, що полягала аналізі апеляційної скарги та складенні відзиву на апеляційну скаргу.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позовні вимоги підлягають до задоволення, такі витрати заявника були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з врахуванням того, чи виник у заявника обов`язок зі сплати таких витрат та чи та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18.

Звертаючись із заявою про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача не навів обгрунтованих доводів необхідності затрачення адвокатом 5 годин часу на написання відзиву на апеляційну скаргу в частині, що стосується вимог ОСОБА_1 .

Відтак, представником позивача не доведено, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем в суді апеляційної інстанції був необхідним та обгрунтованим.

Враховуючи складність справи, принцип співмірності судових витрат, обсяг наданої правничої допомоги, час, затрачений адвокатом на її надання, а також ціну позову та значенням справи для сторони, колегія суддів вважає, що з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» підлягають стягненню витрати за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції на користь ОСОБА_1 в розмірі 2500 грн., а на користь ОСОБА_2 1500 грн., що відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 лютого 2024 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 пені за період з 04 вересня 2023 року по 07 лютого 2024 року в розмірі 8320,67 грн. скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні цієї позовної вимоги відмовити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 лютого 2024 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 витрати з професійної правничої допомоги, понесені в суді першої інстанції в розмірі 5000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_2 витрати з професійної правничої допомоги, понесені в суді першої інстанції в розмірі 3000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 витрати з професійної правничої допомоги, понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 2500 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_2 витрати з професійної правничої допомоги, понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 1500 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 05.09.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк