УХВАЛА

13 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 535/2401/22

провадження № 61-14380ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 12 січня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу

та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про зобов`язання списати з особового рахунку заборгованість з оплати послуг з розподілу природного газу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (далі - АТ «Полтавагаз») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі

2 547, 61 грн та витрати по сплаті судового збору.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до

АТ «Полтавагаз», в якому просив АТ «Полтавагаз» списати з особового рахунку № НОМЕР_1 по об`єкту за адресою:

АДРЕСА_1 , заборгованість у сумі 2 547, 61 грн за оплату послуг з розподілу природного газу та стягнути судові витрати.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 12 січня

2024 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року, позов АТ «Полтавагаз» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 2 547, 61 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

24 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу у справі № 535/2401/22 на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 12 січня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року, які просить скасувати, ухваливши у справі нове судове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного позову.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 3 028 грн.

У розглядуваній справі спір виник щодо заборгованості у розмірі 2 547, 61 грн, яку позивач просить стягнути, а відповідач (позивач за зустрічним позовом) списати.

З огляду на характер спірних правовідносин, ціну, предмет та підстави позовів, справа № 535/2401/22 є малозначною.

Оскільки справа № 535/2401/22 належить до категорії малозначних, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Заявником не обґрунтовано наявність підстав, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України для касаційного перегляду судових рішень у малозначній справі.

Оскаржені судові рішення ухвалені за результатами встановлення обставин конкретної справи та оцінки наявних у цій справі доказів.

ОСОБА_1 мав можливість доводити свої вимоги та заперечення в судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність переоцінки доказів Верховним Судом, однак встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Незгода ОСОБА_1 із оскарженими судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд; наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 12 січня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року у цивільній справі № 535/2401/22.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников