Справа № 127/5249/24
Провадження № 2-о/127/93/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

заявника ОСОБА_1 , його представник - адвоката Усова Ю. В., представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування особи на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування заявника на утриманні свого брата військовослужбовця ОСОБА_3 та, із врахуванням змін щодо мети подання заяви, вказував, що він є особою з інвалідністю 3 групи, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності з 22 листопада 2002 року довічно. Розмір його пенсійного забезпечення за 2023 рік складає 32200,00 грн.

ОСОБА_3 є його рідним братом. Їх батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті батька, заявник, ОСОБА_3 та їх мати ОСОБА_5 проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник зазначає, що ні в нього, ні в брата не було іншої сім`ї. Після встановлення групи інвалідності його стан здоров`я не дозволяв працювати, мати отримувала мінімальну пенсію, а тому ОСОБА_3 постійно забезпечував їхню сім`ю всім необхідним (ліками, продуктами харчування, одягом, засобами гігієни та побутовими речами).

Заявник вказує, що наприкінці 2010 року його стан здоров`я дещо поліпшився і він з серпня 2010 року по жовтень 2013 року працював, а в листопаді 2013 року звільнився за станом здоров`я та з того часу єдиним джерелом його доходу є мінімальне пенсійне забезпечення.

13 червня 2022 року його брат ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією, а ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання зник безвісти. Так як їхня мати померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , сповіщення № 2113 про зникнення брата безвісти при виконанні бойового завдання отримав заявник. У сповіщені також було зазначено, що воно є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.

Заявник також зазначає, що він звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату йому грошового забезпечення, однак отримав листа від 17 липня 2023 року №0989/10/2439, яким йому були повернуті документи без виконання у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження того, що він входить до переліку членів сім`ї, які мають право на виплату грошового забезпечення. Після відкриття провадження у цій справі, йому стало відомо, що його брат ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 02 березня 2024 року. Отже, встановлення вказаного факту заявнику необхідно для належного оформлення документів, які стануть підставою для звернення із заявою до військової частини НОМЕР_1 про виплату йому грошового забезпечення за період часу з ІНФОРМАЦІЯ_4 по ІНФОРМАЦІЯ_5 як утриманцю зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 . Крім того, встановлення даного факту також є необхідним для звернення до Міністерства оборони України із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової вимоги у разі загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 на утриманні якого він перебував.

Заявник вказує, що підтвердженням факту його утримання братом під час проходження останнім військової служби є виписка з його банківського рахунку, відкритого АТ «Універсал Банк», з якої слідує, що ОСОБА_3 постійно перераховував йому кошти, загальна сума яких складає 67700,00 грн. Дані кошти були постійним і основним джерелом існування. Крім того, даний факт також підтверджується довідкою ОСББ «Гладкова-5» від 11 лютого 2024 року, актом про фактичне проживання від 22 січня 2024 року, актом про не проживання ОСОБА_3 за місце його реєстрації від 17 січня 2024 року, а також показаннями свідків. Заявник зазначає, що між ним та братом ОСОБА_3 не укладався нотаріально-посвідчений правочин про його утримання, а тому єдиним доказом підтвердження факту його перебування на утриманні брата-військовослужбовця є рішення суду. З огляду на викладені обставини просив встановити факт його перебування на утриманні військовослужбовця ОСОБА_3 (а.с.85-91).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2024 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справо до розгляду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2024 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 зі змінами про встановлення факту його перебування на утриманні від 25 квітня 2024 року та залучено до участі справи як заінтересовану особу - Міністерство оборони України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2024 року ( без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) до участі у справі як заінтересовану особу залучено ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Міністерство оборони України через систему «Електронний суд» надало письмові пояснення та просило відмовити в задоволенні заяви, вказуючи, що матеріали справи не містять жодних доказів перебування заявника на утриманні військовослужбовця ОСОБА_3 . Вказують, що самі лише довідки про проживання чи надходження коштів на рахунок не є належними доказами, оскільки доказів витрат даних коштів на купівлю продуктів чи ліків або оплату комунальних послуг не надано (а.с.135-137).

ІНФОРМАЦІЯ_1 також надав пояснення та зазначав про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки заявник не підтвердив жодними належними доказами ведення господарства з загиблим або перебування заявника на його утриманні. Що стосується довідки про проживання чи надходження коштів на рахунок заявника, дані докази не є належними через відсутність відомостей про спрямованість вказаних коштів, тобто на що вони були витрачені (а.с.152-153).

Військова частина НОМЕР_1 також надала письмові пояснення та зазначила, що 13 вересня 2022 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) №515 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та надалі вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_3 до окремого розпорядження з метою виконання службових (бойових) завдань. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 березня 2023 року №69 з ІНФОРМАЦІЯ_4 солдат ОСОБА_3 вважається таким, що зник безвісти. За результатами службового розслідування зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 сталося ІНФОРМАЦІЯ_4 під час активної фази ведення бойових дій біля населеного пункту Вугледар Донецької області. Також зазначають, що близькі родичі солдата до військової частини НОМЕР_1 не звертались та лише 04 липня 2023 року ОСОБА_1 подано заяву з вимогою виплатити йому грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю ОСОБА_3 20 лютого 2024 року постановою слідчого про встановлення особи трупа в рамках кримінального провадження № 0000197 від 11 березня 2023 року за п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, труп невстановленої особи визнано як труп військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 21 лютого 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 направлене повідомлення з підтвердженням про загибель ІНФОРМАЦІЯ_4 солдата ОСОБА_3 02 березня 2024 року ВДРАЦС у м. Вінниці складений відповідний актовий запис про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також зазначають, що матеріали справи не містять доказів перебування заявника на утриманні військовослужбовця ОСОБА_3 . Крім того, заявник не звертався до органу місцевого самоврядування або органів соціального захисту населення із письмовими зверненнями для отримання письмового роз`яснення щодо реалізації своїх прав як особа, яка перебувала на утриманні. Що стосується довідки про спільне проживання із братом, то вона видана після встановлення факту загибелі військовослужбовця, а саме в лютому 2024 році. Акт про фактичне проживання братів теж складений 22 січня 2024 року. Крім того зазначають, що заявник у свій заяві вказує, що грошову допомогу від брата він фактично витрачав на ліки, продукти харчування та оплату комунальних платежів, однак жодного доказу в підтвердження вказаних обставин не надав, а епізодичний рух коштів ОСОБА_3 до заявника з січня 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 самостійно не може вказувати про факт утримання особи. Також звертають увагу, що заявник ОСОБА_1 обвинувачуються в ряді злочинів проти власності та у сфері незаконного обігу наркотичних (психотропних) речовин, а саме за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 та ст. 198 КК України, а також відносно останнього розпочаті виконавчі провадження №55732930, №69024064, № 62846751 та №62081651 (а.с.165-166).

Представник заявника - адвокат Усов Ю. В. в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.

Заявник, явка якого судом була визнана обов`язковою, також просив заяву задовольнити, з підстав викладених у заяві. При цьому наголошував, що дійсно в провадженні суду є кримінальні провадження за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, однак про події 2015 року. Наголошував, що він наразі не вживає наркотичні засоби, лікувався та в 2015 році був знятий з обліку. Впевнений, що буде виправдувальний вирок як в цьому провадженні, так і в іншому ( за ст.198 КК України), оскільки вже не раз вироки були скасовані. Його брату було відомо про ці провадження і він також знав, що вказані події не мали місця, наразі саме брат знайшов адвоката. Щодо виконавчих проваджень, то зазначає, що ці провадження пов`язані «з курінням у невстановленому місці», хоча зазначає, що він жодних протоколів щодо цих подій не підписував. Звертав також увагу, що вони з братом та матір`ю проживали однією сім`єю та повністю утриманням сім`ї займався брат, навіть його пенсійна картка була в брата. Брат самостійно оплачував всі комунальні послуги, навіть вже будучи мобілізований. На похоронах матері він віддав заявнику пенсійну картку і сказав, що кожен тиждень також буде присилати кошти. Зараз при пенсії 2700,00 грн буває, що не вистачає і на хліб, інколи допомагають сусіди, інколи підтримують друзі брата. Його інвалідність пов`язана з травмою обох ніг, наразі він погано рухається. Також вказував, що брат свою квартиру деколи здавав в найм. Наразі квартира пустує та заявник ще не оформив спадщини.

Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування особи на утриманні з підстав, зазначених в письмових поясненнях.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання, відповідно до норм чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомили.

Допитана в судовому засіданні як свідок, ОСОБА_6 , яка є головою ОСББ в будинку, де мешкає заявник, вказувала, що померлий ОСОБА_3 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом із заявником та їхньою матір`ю. Він утримував сім`ю (матір та брата - заявника по справі), працював, в нього був автомобіль та часто бачила як він скуплявся та ніс додому продукти. Їхня мати мала проблеми з серцем, а тому була постійно вдома, як і заявник, який має проблеми з ногами. Останній з дому далеко не виходить. Похоронами матері займався ОСОБА_3 , якого відпустили зі служби, а ОСОБА_1 тільки виконував його розпорядження. Заявник часто просив зняти гроші з картки, купити продукти на ринку чи ліки. Просив не тільки свідка, а і інших сусідів. Їй відомо, що брат утримував заявника та постійно пересилав кошти.

Допитаний як свідок ОСОБА_7 , який є сусідом заявника, вказував, що заявнику багато хто допомагає з сусідів, так як він погано ходить. Свідок знає з дитинства заявника та його сім`ю (матір та брата). Сім`ю утримував брат заявника, мати померла. Свідку відомо, що брат переказував кошти заявнику, останній деколи просив його зняти ці коти, купити продукти чи ліки.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом установлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є особою з інвалідністю 3 групи (загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, інвалідність встановлена безтерміново), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності з 22 листопада 2002 року довічно. Сума пенсії за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року складає 32200,00 грн, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААА№317135 від 12 травня 2010 року, копією довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №164 від 18 січня 2024 року та копією довідки про доходи №751791 від 18 січня 2024 року (а.с.7-9).

З витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5 слідує, що ОСОБА_1 працював з серпня 2010 року по жовтень 2013 року, а в подальшому відомості про доходи відсутні (а.с.13-14).

Батьками заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є: батько - ОСОБА_4 та мати - ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 від 05 жовтня 1968 року та серії НОМЕР_5 від 29 липня 1975 року (а.с.10-11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 12 листопада 2004 року(а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 12 жовтня 2022 року (а.с.26).

З довідки ОСББ «Гладкова-5» від 11 лютого 2024 року та з акту ОСББ «Гладкова-5» про фактичне проживання особи від 22 січня 2024 року слідує, що ОСОБА_1 постійно проживав разом з безвісти зниклим ОСОБА_3 до дня його призову на службу та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.33, 34).

З відомостей з паспорта громадянина України серії НОМЕР_8 , виданого на ім`я ОСОБА_3 . Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області 09 січня 2002 року, слідує, що з 01 листопада 2002 року останній знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та в цей же день зареєстрований по АДРЕСА_2 (а.с.128 на звороті - 129 на звороті).

З акту про тимчасову відсутність від 17 січня 2024 року слідує, що ОСОБА_3 зареєстрований, однак не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з моменту введення будинку в експлуатацію (а.с.35).

ОСОБА_3 був військовослужбовцем, призваним за мобілізацією.

13 вересня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №515 солдата ОСОБА_3 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 09 вересня 2022 року №382-РС в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13 вересня 2022 року №230-РС на посаду лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , який прибув з Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, з 13 вересня 2022 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (а.с.51).

01 лютого 2023 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №32, солдата ОСОБА_3 відряджено до військової частини НОМЕР_3 з 01 лютого 2023 року до окремого розпорядження з метою виконання службових (бойових) завдань у район проведення операції об`єднаних сил (а.с.52).

З довідки військової частини НОМЕР_3 від 16 березня 2023 року №1018/1 слідує, що солдат ОСОБА_3 в період з 02 лютого 2023 року по 09 березня 2023 року брав участь у здійснення заходів із забезпечення оборони України, захисту населення і інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України м. Вугледар Донецької області (а.с.20).

10 березня 2023 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №69 з ІНФОРМАЦІЯ_4 солдата ОСОБА_3 визнано таким, що зник безвісти у зв`язку з чим останнього знято з усі видів забезпечення та призупинено виплати на картковий рахунок (а.с.52 на звороті).

З матеріалів службового розслідування, проведеного Військовою частиною НОМЕР_3 з 09 березня 2023 року по 09 квітня 2023 року по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 , слідує, що зникнення безвісти лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_9 солдата ОСОБА_3 згідно з вимогами ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» сталося під час проходження служби в Збройних Силах України та пов`язане з виконанням військового обов`язку військової служби в Збройних Силах України та не пов`язана з вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Зникнення безвісті сталося під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил РФ на території Донецької області (а.с.20-25).

23 березня 2023 року ОСОБА_1 направлено сповіщення за №2113 про те, що його рідний брат солдат ОСОБА_3 зник безвісти з ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі н.п. Вугледар Донецької області при виконанні бойового завдання. Крім того, повідомлено, що воно є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку (а.с.27).

04 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до командира військової частини НОМЕР_1 та просив виплатити йому грошове забезпечення, в тому числі і додаткові види грошового забезпечення належні його братові ОСОБА_3 , який зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_4(а.с.28).

Військова частина НОМЕР_1 листом від 17 липня 2023 року №0989/10/2439 повернула ОСОБА_1 документи без виконання, зазначаючи, що останній не відноситься до кола осіб, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» (а.с.29).

З руху коштів по картці НОМЕР_10 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 , від 14 серпня 2023 року за період з 01 січня 2022 року по 28 лютого 2023 року слідує, що ОСОБА_8 здійснював перерахунок коштів на карту ОСОБА_1 в січні 2022 року в сумі 500,00 грн, в червні 2022 року - 1200,00 грн, в липні 2022 року - 500,00 грн, в серпні 2022 року - 3700,00 грн, у вересні 2022 року - 4000,00 грн, в жовтні 2022 року - 14000,00 грн, в листопаді 2022 року - 17000,00 грн, в грудні 2022 року - 9000,00 грн, в січні 2023 року - 12300,00 грн, в лютому 2023 року - 6000,00 грн (а.с.30-32).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 загинув, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11 від 02 березня 2024 року (а.с.92).

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ст.315, 318 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. На вказані умови також звертає увагу Верховний Суд України в роз`ясненнях «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Звертаючись до суду з цією заявою, ОСОБА_1 просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що він перебував на утриманні свого рідного брата військовослужбовця ОСОБА_3 .

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловікові), а в разі її (його) відсутності -повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі ( смерті ), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні ( або перевірочні ) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється у порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах першому-третьому пункту другого статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до положень статті 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Даний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 95 року N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

Як установлено судом ОСОБА_3 , до моменту його призову на військову службу, та заявник проживали разом за однією адресою: АДРЕСА_1 , та вели спільне господарство.

Вказані обставини підтверджується довідкою ОСББ «Гладкова-5» від 11 лютого 2024 року, актом ОСББ «Гладкова-5» про фактичне проживання особи від 22 січня 2024 року, актом ОСББ «Взаємодія» про тимчасову відсутність від 17 січня 2024 року, а також показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Суд звертає увагу, що ОСОБА_3 був зареєстрований за іншою адресою, однак відсутність реєстрації місця проживання останнього за місцем проживання заявника не може бути доказом того, що вони не проживала за однією адресою, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявник не проживав зі своїм братом, адже такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Заявник отримує пенсію у розмірі 2700,00 грн на місяць, тобто має постійний дохід. Інших доходів не має. В той же час, як слідує з виписки з його банківського рахунку, загиблий ОСОБА_3 щомісячно перераховував заявнику суму декількома платежами, яка в декілька раз перевищує розмір пенсії заявника. Так, зокрема в серпні 2022 року трьома платежами перераховано 3700 грн, у вересні трьома платежами - 4000,00 грн, у жовтні 2022 року - 14000,00 грн п`ятьма платежами, в листопаді 2022 року - 17 000,00 грн п`ятьма платежами, в грудні 2022 року - 9 000,00 грн п`ятьма платежами, в січні 2023 року сімома платежами - 12300,00 грн, в лютому 2023 року - 6 000,00 грн трьома платежами.

Порівнюючи розмір отриманої допомоги з доходами заявника суд дійшов висновку, що допомога, яка надавалася заявнику загиблим братом, була для нього хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом його існування.

Щодо заперечення представника заінтересованої особи, що такі перерахунки були епізодичними, то вказані твердження спростовуються самою випискою з банківського рахунку, яка підтверджує систематичність такої допомоги протягом певного періоду часу та утримання померлим свого члена сім`ї.

Щодо твердження представників заінтересованих осіб про відсутність доказів про витрату цих коштів, то суд зазначає, що для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого слід встановити, а відповідно і доводити характер допомоги, тобто чи є така допомога основним і постійним джерелом засобів до існування особи. При цьому суд зауважує, що заявник, як і будь-яка особа, не міг передбачити необхідність збирання в той час чеків та квитанцій в підтвердження своїх витрат. Наразі суд звертає увагу на показання свідків, які підтверджували обставини придбання заявником продуктів харчування та ліків за отриманні від померлого брата кошти. Даних, які б вказували на використання цих коштів в інших цілях судом не встановлено та доказів щодо цього суду не надано.

Суд звертає увагу, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області є кримінальні провадження щодо заявника, однак вказане не спростовують тієї обставини, що загиблий брат надав заявнику допомогу, і така допомога була основним та постійним джерелом засобів до існування останнього. При цьому слід відмітити, що по вказаних справах відсутні судові рішення та судом не встановлено обставин, які б свідчили, що отримані заявником кошти протягом 2022-2023 років не були засобом для існування заявника.

Слід також зауважити, що заявник перебував в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» під диспансерним спостереженням, однак знятий з диспансерного спостереження в зв`язку зі стійкою ремісією з 2015 року ( довідка від 26 серпня 2024 року за №1/1-463).

Щодо відсутності довідки органу місцевого самоврядування про перебування особи на утриманні, про що вказував представник заінтересованої особи, то суд зауважує, що особа вправі в судовому порядку встановлювати факт перебування на утриманні та надавати докази в підтвердження цих обставин, а ненадання такого доказу (довідки органу місцевого самоврядування) не виключає цієї можливості.

Твердження заінтересованих осіб про відсутність належних доказів суд оцінює як власну оцінку ними доказів наданих заявником.

В той же час, суд з огляду на наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає доведеним факт того, що заявник перебував на утриманні свого брата до моменту загибелі останнього як військовослужбовця.

Будь-яких даних, які б спростовували факт перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 76, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування особи на утриманні задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утриманні ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_12 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

Заінтересовані особи:

Військова частина НОМЕР_13 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_14 ,

Міністерство оборони України, м.Київ, вул. Повітрофлотський проспект, 6, ,

ІНФОРМАЦІЯ_9 , АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ НОМЕР_15 .

Повний текст рішення складений 05.09.2024.

Суддя: