Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2959/24
Номер провадження2/711/1295/24
РІШЕННЯ
26 квітня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді: Казидуб О.Г.
при секретарі: Шульга А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
Адвокат Джирма Алла Володимирівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що 02.10.1993 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 97 в Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Кам`янка Черкаської області та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 02.10.1993 р.
Від вказаного шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час є повнолітнім.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.12.2023 року по справі № 711/7888/23 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

В період перебування в зареєстрованому шлюбі ними було придбано наступне майно: частина трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського нотаріального округу Романій Н.В. за № 6497, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3615692 від 19.05.2004 р; однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав № 349575144 від 09.10.2023 р.

Вказує, що на даний час, оскільки неодноразові намагання врегулювати відносини щодо володіння, користування та розпорядження спільним майном не надали жодних результатів, а розпорядження спільними квартирами створює незручності, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом. Отже, враховуючи принцип рівності часток встановлених ст. 70 СК України вважаю, що з метою не допущення конфліктів щодо користування та розпорядження спільним майном позивачем та відповідачем в подальшому, оскільки вартість майна є рівнозначною, в даному випадку є можливість розподілити спільно нажите майно належним чином: 1/2 частину трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_5 , придбану на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського нотаріального округу Романій Н.В. за № 6497, передати у власність позивачці ОСОБА_1 ; однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , що належить на підставі Витягу з державного реєстру речових прав № 349575144 від 09.10.2023 р.. залишити в особистій власності відповідача ОСОБА_2 .

Просить суд визнати спільною власністю подружжя наступне майно: 1/2 частину трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_5 , що належить на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського нотаріального округу Романій Н.В. за № 6497, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3615692 від 19.05.2004 р.; однокімнатну квартира за адресою: АДРЕСА_4 , що належить на підставі Витягу з державного реєстру речових прав № 349575144 від 09.10.2023 р.

Поділити спільне майно подружжя наступним чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_5 , придбану на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського нотаріального округу Романій Н.В. за № 6497, право спільної сумісної власності подружжя припинити. Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , право спільної сумісної власності подружжя припинити.

Судові витрати розподілити згідно чинного законодавства України.

15 квітня 2024 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін.

Адвокат Джирма А.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Також зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Причини неявки суду невідомі, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Адвокат Темчишина Л.П., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву про визнання позову, в якій зазначено, що дійсно в період перебування шлюбу сторонами було придбано: 1/2 частину трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_5 та однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . Врахувавши оцінку майна, наданою позивачкою до матеріалів справи, відповідач дійшов висновку, що запропонований позивачкою варіант розподілу спільного сумісного майна подружжя є оптимальним, співрозмірним та таким, що надасть можливість незалежно кожному користуватися власною квартирою.

Також зазначено, що просять розглядати справу без участі відповідача та його представника, проти задоволення позову не заперечують. Також, просила вирішити питання про повернення позивачу 50% сплаченого судового збору.

Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК).

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 , 02 жовтня 1993 року було укладено шлюб між сторонами було укладено шлюб.

11 грудня 2023 року рішенням Придніпровського районного суду розірвано шлюб, укладений 02.10.1993 року (актовий запис № 97) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований райвідділом ЗАГС м. Камянка, Черкаської області.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 14 травня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталією Василівною, ОСОБА_1 , що діяла від імені малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та від імені ОСОБА_2 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_6 .

Відповідно до Відповіді № 566147 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на запит суду, 1/2 частина квартири за адресою АДРЕСА_5 на праві приватної власності належить ОСОБА_4 та 1/2 частина квартири за адресою АДРЕСА_5 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Даний факт, також, підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ЧООБТІ» № 3615692 від 19.05.2004 року.

Також, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 349575144 від 09.10.2023, квартира за адресою АДРЕСА_4 на праві власності належить ОСОБА_2 . Дата, час державної реєстрації: 09.10.2023 09:35:40. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 69645179 від 09.10.2023 10:08:58, ОСОБА_5 , Виконавчий комітет Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, Черкаська обл. Документи, подані для державної реєстрації: Договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: Ч-3/2-36, виданий 11.02.2022, видавник: Засвідчено сторонами; інший тип договору, додаткова угода до договору № Ч3/2-36 купівлі-продажу майнових прав на обєкт нерухомості від 11.02.2022 року, серія та номер: б/н, виданий 04.10.2023, видавник: Засвідчено сторонами; акт приймання-передачі, серія та номер: б/н, виданий, 04.10.2023, видавник: Засвідчено сторонами.

Даний факт, також, підтверджується Відповіддю № 566158 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на запит суду,

Згідно зі змістом ст. 60 СК України, - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Верховним Судом України при розгляді справи № 6-843цс17 (постанова від 24.05.2017 року) висловлена Правова позиція про те, що за загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст. 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч. 3 ст. 61 СК України кореспондує ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Судом встановлено, що 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_5 та квартира за адресою АДРЕСА_4 були придбані під час перебування в шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги, в порядку ст. 206 ЦПК України.

За таких обставин суд вважає за необхідне визнати 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_5 та квартира за адресою АДРЕСА_4 об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про поділ спірної квартири, яка є об`єктом права спільної сумісної власності, суд враховує, що відповідно до ч.1, 2 ст. 70 СК України, - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Обставин, які б давали підстави для відступу від рівності часток подружжя судом не встановлено.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки, відповідач ОСОБА_2 визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно Квитанції ID:3705-2775-3654-4998 від 11.04.2024 в розмірі 6004 грн. 00 коп., а інші 50 відсотків (6004 грн. 00 коп.) - стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 .

На підставі ст. ст. 57, 60-61, 65 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 206, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_2 1/2 частину трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_5 та однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_5 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6004 грн. 00 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову відповідно до Квитанції ID:3705-2775-3654-4998 від 11.04.2024 в розмірі 6004 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: О. Г. Казидуб