КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року

справа № 754/1080/24

провадження № 22-ц/824/8141/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Бобко К.М.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1

суб`єкт оскарження: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Києва (м. Київ),

стягувач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ВТБ Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Києва (м. Київ) -Горбатовського Ігоря Анатолійовича на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року, постановлену під головуванням судді Грегуль О.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Києва (м. Київ), стягувач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ВТБ Банк» на дії (бездіяльність) державного виконавця щодо не зняття арешту та розшуку з майна у завершеному виконавчому провадженні № НОМЕР_2

В С Т А Н О В И В :

В січні 2024 до суду ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, посилаючись на бездіяльність державного виконавця, в якій просив 1) визнати неправомірною бездіяльність Деснянського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) щодо не зняття арешту з майна та розшуку з усього рухомого та нерухомого майна скаржника/боржника у ВП № НОМЕР_2; 2) зобов`язати Деснянський ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту майна та розшуку з усього рухомого та нерухомого майна скаржника/боржника.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 рокузадоволено скаргу ОСОБА_1 .

Визнано неправомірною бездіяльність Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, 64, ) щодо не зняття арешту з майна та розшуку з усього рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

Зобов`язано Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, 64, ) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту майна та розшуку з усього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

Не погоджуючись рішенням суду держаний виконавець подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нове про відмову у задоволенні скарги.

Вимоги обґрунтовані тим, що про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року арешт з майна боржника не знімається. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 2016 року також не вбачається підстав для заняття арешту у зв`язку із поверненням виконавчого документу стягувачу у разі відсутності майна.

В судовому засіданні ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів, які б свідчили про законність перебування майна скаржника під обтяженнями, накладеними при примусовому виконанні виконавчого документа, який повернуто стягувачеві та який на примусовому виконанні не перебуває.

Колегія суддів погодитись із висновком суду не може.

Судом встановлено, що Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист від 03.07.2014 у справі № 2-3189 про стягнення з скаржника/боржника коштів на користь ПАТ «КБ «ВТБ Банк».

22.08.2014 державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

26.09.2014 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

26.09.2014 державним виконавцем винесено постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

26.09.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

19.12.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

09.06.2015 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

27.11.2015 державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

25.03.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві за п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно наданого відповідачем витягу «ВП-спецрозділ» від 25.01.2024, виконавчий лист від 03.07.2014 у справі № 2-3189 повернуто стягувачеві 25.03.2016 та вказано строк повторного пред`явлення: 25.03.2017.

Згідно сформованого 25.01.2024 і наданого відповідачем суду витягу інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 25.01.2024 у Державному реєстрі речових прав має місце державна реєстрація 22.12.2014 обтяження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, видавник ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві.

Листом начальника Деснянського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 15.01.2024 № 1241-Ю скаржникові/боржникові повідомлено, що у відділі на виконанні перебувало ВП № НОМЕР_2 і виконавчий документ повернуто стягувачеві, строк зберігання виконавчих документів становить 3 роки та скаржникові/боржникові рекомендовано для вирішення питання щодо зняття арешту з усього майна звертатись до суду.

Судові рішення відповідно до статті 124 Конституції України є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що виконавче провадження завершено та винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у 2017 році підстав для подальшого арешту майна немає.

Встановлено, що постановою державного виконавця від 25.03.2016 повернуто виконавчий документ стягувачеві за п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку).

У постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18 зазначено наступне. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки відповідно до частини третьої статті 37 зазначеного Закону арешт з майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають. Такий механізм запроваджено законодавцем з метою захисту прав стягувачів, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

У постанові від 06 березня 2019 року у справі № 263/1468/17 Верховний Суд також зазначив, що суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів дійшли правильного висновку про те, що у зв`язку з відсутністю майна у боржника державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, але законодавством не передбачено право державного виконавця на зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу з цих підстав, який має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано і боржником за яким є саме заявник у цій справі.

Оскільки постановою державного виконавця від 25.03.2016 повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, підстав для зняття арешту з майна боржника в силу вимог частини третьої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження немає.

Таким чином, у діях державного виконавця відсутні порушення норм Закону України «Про виконавче провадження», права ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні, не порушені.

Даних щодо закінчення виконавчого провадження, чи визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку зі скасуванням судового рішення на підставі якого видано такий документ матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції не в повній мірі досліджено усі обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні скарги.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Києва (м. Київ) -Горбатовського Ігоря Анатолійовича задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року скасувати.

У задоволення скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Києва (м. Київ), стягувач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ВТБ Банк» на дії (бездіяльність) державного виконавця щодо не зняття арешту та розшуку з майна у завершеному виконавчому провадженні № НОМЕР_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді