Справа № 352/2616/24
Провадження № 2/352/876/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

20 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Івасів В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 зміст позовних вимог.

03.10.2024 року позивач звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20.09.2018 року вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 1100 грн щомісячно до досягнення кожною дитиною повноліття. Вказує, що неповнолітні діти проживають разом із нею та перебувають на утриманні позивача. Зазначає, що з часу ухвалення рішення суду розмір витрат на утримання дітей значно зріс. Вважає, суму аліментів, які стягуються на даний час є недостатньою для матеріального утримання та духовного розвитку дітей. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає та не бере участі у додаткових витратах, відповідач працює, однак приховує дійсний розмір своїх доходів. Тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивача по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи здійснювати без її участі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся відповідно до вимог закону. Причину неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву не скористався. Судом здійснювалось належне повідомлення відповідача про день та час слухання справи відповідно до вимог закону, проте поштове відправлення з рекомендованим повідомленням про вручення повернулося до суду як не вручене, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04.10.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 20.11.2024 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 5 ст.268 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

ІV. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданої повторно 17.02.2021 року Тисменицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_6 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 17.02.2021 року Тисменицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилася донька ОСОБА_7 (а.с.8).

Рішенням Тисменицького районного суду у справі №352/3554/13-ц від 31.01.2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено та вирішено шлюб між сторонами розірвати, неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_8 , 2006 року народження та сина ОСОБА_5 2008 року народження залишено проживати разом із матір`ю (а.с. 4).

У матеріалах справи міститься копію виконавчого листа від 20.09.2018 року, згідно якого на підставі рішення Тисменицького районного суду у справі №352/699/17 вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1100 грн щомісячно на кожну дитину.

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України та Конвенцією про права дитини.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються також і Законом України «Про охорону дитинства» та Сімейним кодексом України.

Так відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до положень ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Нормою ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами ст. 182 цього кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено на 2024 рік прожитковий мінімум дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні; працездатних осіб - 3028 гривні.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги обставину наявності у відповідача офіційного доходу, його розмір, наявність у відповідача на утриманні дитини від іншого шлюбу.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на їх утримання, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреб дітей у розвитку, враховуючи рекомендований розмір, визначений законодавством, що забезпечить дитину встановленим прожитковим мінімумом, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача у користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 2008 року народження в розмірі по 3000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної силидо досягнення ним повноліття.

Щодо вимоги позивача про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то суд зазначає, що станом на дату постановлення рішення донька досягла повноліття, а відтак з урахуванням того, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, визначені законом підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

VІІ. Судові витрати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 180-183 СК України, ст.ст. 3, 4, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Тисменицького районного суду від 20.09.2018 року у справі №352/699/17 та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 3000 (три тисячі) грн, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнення аліментів у зміненому розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

Припинити стягнення аліментів по виконавчому листу, виданому згідно рішення Тисменицького районного суду від 20.09.2018 року по справі №352/699/17, з дня набрання даним рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Рішення складене в повному обсязі 20.11.2024 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.