Справа № 191/2982/22
Провадження № 2/191/219/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Окладнікової О.І.,

за участю секретаря судового засідання Заламай О.Ю.,

представника позивача адвоката Рижика Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ «ВіЕйБі Банк» про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ «ВіЕйБі Банк» про звільнення майна з-під арешту.

Позов ОСОБА_1 обґрунтований тим, що 30.09.2022 року з листа Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №13099/02-64/1371 їй стало відомо, що на виконанні у Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебували наступні виконавчі провадження:

- виконавче провадження №32453059 з примусового виконання виконавчого листа № 437/299/12 від 27.02.2012 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» боргу у розмірі 5766,56 грн.;

- виконавче провадження №41111778 з примусового виконання виконавчого листа №191/2227/13-ц від 28.11.2013 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу у розмірі 51626, 62 грн.;

- виконавче провадження №41111732 з примусового виконання виконавчого листа № 191/2227/13-ц від 28.11.2013 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу у розмірі 516, 27 грн.

Крім того, із вказаної інформації відділу державної виконавчої служби Малачевій О.О. стало відомо, що строк зберігання вказаних виконавчих проваджень, відповідно до п.п. 1,2, р. XI Правил діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 становить три роки. У зв`язку із чим, вказані виконавчі провадження були передані до архіву органу державної виконавчої служби та знищені.

На даний час ОСОБА_1 , як власниця, не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне їй майно, підстав для накладення арешту на це майно за вищевказаними виконавчими провадженнями немає

Ухвалою від 01.03.2023 року було відкрито провадження у справі.

15.03.2023 року від представника Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив, у якому зазначила, що немає законних підстав для зняття арешту по виконавчих провадженнях відносно ОСОБА_1 та просила відмовити в задоволенні вимог позивача в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Рижик Р.О. позовні вимоги підтримав та просив позовні вимоги задовольнити.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, викликалися належним чином.

Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши докази по справі, прийшов до наступних висновків.

У відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на запит адвоката Рижика Р. від 30.09.2022 року за вих. №13099/02-64//1371 вказано, що згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження та відповідно до інформації, наданої Синельниківським відділом державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) встановлено, що на виконанні у відділі ДВС, у період з 2012-2014 роки перебували наступні виконавчі провадження:

- №32453059 з примусового виконання виконавчого листа № 437/299/12 від 27.02.2012 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» боргу у розмірі 5766,56 грн.;

- №41111778 з примусового виконання виконавчого листа №191/2227/13-ц від 28.11.2013 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу у розмірі 51626, 62 грн.;

- №41111732 з примусового виконання виконавчого листа № 191/2227/13-ц від 28.11.2013 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу у розмірі 516, 27 грн.

Вказана інформація також підтверджується долученими до відзиву на позовну заяву представника Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) роздруківками від 15.03.2023 року (а.с.82-89).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 являлась боржником у виконавчих провадженнях №32453059, 41111732 та 41111778. У межах виконавчого провадження №.05.2012 року було відкрито виконавче провадження (з накладенням арешту на майно боржника) (а.с.83).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Враховуючи те, що арешт накладено на майно ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому вона не може виступати позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Схожі правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20 (провадження № 61-19066св20), підстав відступити від зазначених висновків суд не встановив.

Також Верховний Суд в постанові від 19.01.2022 року у справі 577/4541/20 зауважив, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 82, 255, 256 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ «ВіЕйБі Банк» про звільнення майна з-під арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повна ухвала буде складена 29 квітня 2024 року.

Суддя О. І. Окладнікова