Справа № 953/4902/23
У Х В А Л А

"19" квітня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Черниш О.М.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Територіальна громада в особі Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

19.06.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Семенова Є.С., заінтересована особа: Територіальна громада в особі Харківської міської ради, в якій представник заявника, з урахуванням уточненої заяви, просить встановити юридичний факт проживання однією сім`єю: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , без реєстрації шлюбу, у період з 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана вимога мотивована наступним. З 1994 року заявник разом з ОСОБА_3 проживали як одна сім`я, та були зареєстровані за однією адресою, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, та її похованням займався заявник. Інших спадкоємців у ОСОБА_3 немає. Заявник приймав активну участь у покращенні квартири та разом з ОСОБА_3 за їх спільні кошти як члени сім`ї, в тому числі за рахунок коштів позивача в інтересах сім`ї, та в результаті їх спільних зусиль та спільної праці, заявник здійснив невід`ємні покращення квартири. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з вказаною заявою, оскільки встановлення вказаного факту заявнику потрібно для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Представник заінтересованої особи ХМР на адресу суду спрямував заперечення, в яких просив залишити вказану заяву без розгляду, так як вбачається спір про право, та заявник не позбавлений можливості звернутись до суду із позовом про встановлення зазначеного факту та визнання права власності на спадкове майно.

Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали, та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ХМР в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Стаття ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Так, звертаючись до суду із заявою, заявник в особі свого представника просить суд встановити факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , без реєстрації шлюбу у період з 1993 по 24.10.2021 за адресою: АДРЕСА_1 . Метою встановлення такого факту стало необхідність оформлення спадкових прав, як спадкоємця четвертої черги.

Відповідно до наданого до суду листа державного нотаріуса П`ятої Харківської МДН Стрельникова А. від 22.11.2023, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була заведена спадкова справа 789П/2021, з заявою про прийняття спадщини звернувся лише заявник, заяв від інших спадкоємців про прийняття або відмову від спадщини станом на 22.11.2023 до нотаріальної контори не надходило.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків заявник, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтвердили факт проживання однією сім`єю заявника та померлої ОСОБА_3 .

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з положеннями частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У відповідності до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Тобто, в порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Відповідно до п.1.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З огляду на це, вбачається, що процесуальний закон передбачає умови, за яких в окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають установленню повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.

Зі змісту заяви та поданих до неї документів вбачається спір про право, оскільки існують спори щодо майна померлої ОСОБА_3 , про що зазначає також представник заінтересованої особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Згідно з пунктами 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 викладено правовий висновок про те, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Наявність спору про право повинне встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір.

З огляду на те, що звертаючись із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою ОСОБА_3 , заявник зазначав про відсутність інших спадкоємців, відповідний орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна залучений до участі у справі в якості заінтересованої особи, який заперечує проти задоволення вимог заявника, що свідчить про можливий спір про право, оскільки одним із критеріїв наявності спору про право у справах окремого провадження є можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту.

Таким чином, суд приходить до висновку про неможливість розгляду заяви, яка надійшла до провадження суду саме у порядку окремого провадження, а не позовного, оскільки з даних обставин вбачається спір про право, а тому дана заява підлягає залишенню без розгляду.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 4,5, 293, 315 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Територіальна громада в особі Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 24 квітня 2024 року.

Суддя Г.А. ЗУБ