Справа № 372/4190/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Рабчуна Р.О.

за участю секретаря судового засідання - Редька Н.Н.,

за участю сторін:

заявниці - ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Обухів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Українська міська рада Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

30.07.2024 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Українська міська рада Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення. В якій вона просить суд встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 березня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обґрунтовуючи заяву тим, що з 01.03.2016 року заявниця почала проживати однією сім`єю з чоловіком - ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, з яким були знайомі та навчались в одній школі. Проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували особисті речі та майно (телевізор, пральну машинку, холодильник, тощо). Під час спільного проживання у них народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для якої також купувати за спільні кошти особисті речі (одяг, ліжечко, тощо). Також, під час спільного проживання турбувались один про одного, відпочивали разом, рідні та знайомі запрошували на свята разом, про що має світлини у фотогалереї телефону та смс-переписки. Неодноразово ОСОБА_3 надавав дозвіл для виїзду за кордон для доньки у супроводі матері. На даний час заявниця на 8 місяці вагітності від ОСОБА_3 та перебуває у декретній відпустці. ОСОБА_3 з 28 лютого 2024 року перебував на військовій службі в Збройних силах України та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . 23 червня 2024 року чоловік заявниці загинув у зоні військових (бойових) дій, що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 1239/не/1656л, довідкою про причини смерті від 26.06.2024 року та свідоцтвом про смерть. У липні 2024 року заявниця звернулася до Української міської ради з заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги, передбаченої програмою Української міської ради Київської області у зв`язку із загибеллю чоловіка. Заявниці було відмовлено у її виплаті, так як вона не є офіційною дружиною загиблого. У зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 неможливо узаконити їх шлюбні відносини, але дає можливість встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою надання їй права звернення від свого імені до компетентних органів. Встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 має для неї юридичне значення і необхідне для оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця у відповідності до ст. 1264 ЦК України, отримання виплат одноразової грошової допомоги, передбаченої програмою Української міської ради Київської області, а також для подальшого визначення запису у свідоцтві про народження майбутньої дитини в графі, як батько записати « ОСОБА_3 ».

31.07.2024 року суддею винесено ухвалу про прийняття заяви, відкриття провадження та призначення справи до розгляду.

01.08.2024 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду уточнюючу заяву про встановлення факту, що має юридичне значення (проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу). В якій вона просить суд встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 березня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 .

16.08.2024 року судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою представника заінтересованої особи Української міської ради на 03.09.2024 року о 09 год. 30 хв.

02.09.2024 року представник заінтересованої особи Української міської ради Обухівського району Київської області - Качурін Е.В. подав до суду клопотання, у якому просив суд судове засідання, призначене на 03.09.2024 року о 09 год. 30 хв., розглядати за відсутності представника Української міської ради. Українська міська рада не заперечує щодо задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявниця ОСОБА_1 у судовому засіданні 03.09.2024 року заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні 03.09.2024 року просила заявлені вимоги задовольнити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали по справі, та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце смерті - Луганська область Сватівський район село Сергіївка.

Відповідно до копії довідки № 772 від 16.03.2024 року військовослужбовець військової служби за контрактом солдат ОСОБА_3 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 28 лютого 2024 року.

Як вбачається з довідки про причину смерті до форми № 106/о № 1239не/1656л від 26.06.2024 року та копії лікарського свідоцтва про смерть № № НОМЕР_3 не/1656л від 26.06.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , причина смерті: інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла. Вибухова травма. Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та осколків.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьками якої записані: батько - ОСОБА_3 та мати ОСОБА_1 .

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки № 54 від 15.07.2024 року, складеної головою ОСББ «Стугна -Хауз» ОСОБА_1 , дійсно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації місця проживання разом з чоловіком ОСОБА_3 і донькою ОСОБА_4 .

Відповідно до заяви від 11 січня 2024 року, зареєстрованої в реєстрі за № 59, батько - ОСОБА_3 , надавав свою згоду на багаторазовий виїзд за кордон України до Республіки Молдова, Республіки Польща (в тому числі на перетин кордонів поїздки усіма видами транспорту, перельоту) малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у супровіді її матері, ОСОБА_1 .

Згідно копії листа непрацездатності ОСОБА_1 , причина непрацездатності - вагітність і пологи, виданого Комунальним некомерційним підприємством Обухівської міської ради «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування».

Також, на підтвердження спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надано до суду копії спільних фотографій та особистої переписки в мессенджерах.

Крім того, в судовому засіданні 03.09.2024 були допитані свідок ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю загиблого ОСОБА_3 , її відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, у них народилася дочка - ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою загиблого ОСОБА_3 , її відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, у них народилася дочка - ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За приписами ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Пунктом 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Так, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зазначає, що встановлення такого факту їй необхідно для отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка - військовослужбовця, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» «Одноразова грошова допомога виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Частиною 1 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

Пунктом 4 зазначеної статті визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець);батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі №544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі № 207/3371/17.

Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

У Віснику Верховного Суду України № 8 (144) за 2012 р. викладені правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом).

У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 по справі № 524/10054/16.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» ( Colder v. The United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення « спору судом ».

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вищевказаних вимог, заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 надано низку доказів, які у повному обсязі підтверджують обставини спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 у період 01 березня 2016 року по 23 червня 2024 року.

Факт спільного проживання однією сім`єю заявника ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_3 , як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Надані докази та показання свідків підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 01 березня 2016 року по 23 червня 2024 року, виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти, піклування чоловіка та жінки один про одного.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про встановлення факту того, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в період з 01 березня 2016 року по 23 червня 2024 року однією сім`єю як чоловік та дружина, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 81, 263-265, 293, 315-319 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Українська міська рада Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення- задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, - факт проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 березня 2016 року по 23 червня 2024 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05 .09.2024 року.

Суддя Р.О. Рабчун