РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/943/24

2/609/382/2024

10 вересня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Ковтуновича О.В.

за участі:

секретаря судового засідання Сандулович О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ під час заочного розгляду цивільну справу за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

учасники справи не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 17 липня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті ОСОБА_3 .

2. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається із двох земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами :01:004:0015 розміром 1,3512 га. та :01:005:0159 розміром 0,2178 га., право власності померлої на які підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 703789 виданого 22.04.2002 року.

На випадок своєї смерті померла зробила розпорядження, склавши заповіт згідно якого, призначила позивача спадкоємцем належних їй вищевказаних земельних ділянок.

Позивач зазначає, що про існування заповіту їй було відомо, однак був втрачений оригінал. У зв`язку із чим остання звернулася до в.о. старости Бриківського старостинського округу за видачею дубліката заповіту та отримала його. Однак у позивача був відсутній оригінал документа на право власності на земельну ділянку, яку їй заповіла ОСОБА_3 . На початку 2024 року відповідачка по справі передала їй оригінал державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 703789 від 22.04.2002 року.

Також, позивач зверталася у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак їй було відмовлено у зв`язку із пропуском нею строку на прийняття спадщини та тим, що у заповіті вказано сертифікат на земельну частку (пай) серії ТР №0069365, а нею було пред`явлено нотаріусу державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 703789 від 22.04.2002 року. З метою встановлення того чи було проведено спадкодавцем, ОСОБА_3 заміну сертифіката на земельну частку (пай) серії ТР №0069365 на державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 703789 від 22.04.2002 року, позивач звернулася до архівного відділу №2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області, де їй було видано копію рішення №7 від 01.11.2001 року «Про заміну сертифікатів на право на земельну частку (пай) на Державні акти на право приватної власності на землю» та копію рішення Бриківської сільської ради №2 від 26.12.2001 року "Про погодження проекту поділу поділу земельних ділянок (масивів) колективної власності КСП «Вільне життя» на земельні частки (паї) власниками сертифікатів с.Бриків на території Бриківської сільської ради Шумського району Тернопільської області та передачу земельних часток (паїв) в приватну власність власникам сертифікатів". Позивач вказує на те, що інформацією вказаною у вищевказаних рішеннях та їх додатках, чітко відповідає інформації вказаній у державному акті на право приватної власності на землю Р2 № 703789, а саме, що державний акт виданий 22 квітня 2002 року на підставі рішення Бриківської сільської ради №2 від 26.12.2001 року, у державному акті наведені плани зовнішніх меж земельних ділянок № 574 та № 250 розміром 1,35 га. та 0,22 га.

Крім того, у заповіті 24.10.2000 року вказано, що земельну ділянку (пай) ОСОБА_3 заповідає ОСОБА_4 . На час складання заповіту позивач перебувала у шлюбі та мала прізвище « ОСОБА_5 ». Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 01.03.2021 року у справі №609/82/21 між останньою та її чоловіком шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено на дошлюбне « ОСОБА_6 ».

3. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала вимоги свого позову та на підставі обставин викладеного у ньому, просить позов задоволити та визнати за нею, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 .

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

4. Ухвалою суду від 19 липня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 31 липня 2024 року.

5. Ухвалою суду від 31 липня 2024 року відкладено підготовче засідання цивільної справи на 27 серпня 2024 року.

6. Ухвалою суду від 27 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 вересня 2024 року.

7. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, хоча судом вжито всіх заходів щодо належного її повідомлення про день та час розгляду справи, зокрема шляхом надсилання на зареєстровану адресу ухвали суду, судової повістки та позовної заяви з додатками. Однак на адресу суду повернувся поштовий конверт з довідкою про причини невручення.

Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважаних причин.

У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

8. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

9. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

10. Із свідоцтва про смерть cерії НОМЕР_1 від 11.06.2009 року, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шумського районного управління юстиції Тернопільської області стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

11. Померлій ОСОБА_3 належить майно, яке складається із: права приватної власності на землю, яка розташована на території Бриківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області в розмірі 1,57 га., у тому числі: 0,2178 га., кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0159; 1,3512 га., кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0015, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №703789 виданого Бриківською сільською радою народних депутатів 22.04.2002 року.

12. Судом встановлено, що померла ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений 24.01.2000 року в.о. Бриківського старости, Шумської міської ради Шумського району Тернопільській області, зареєстрований в реєстрі за № 2-2, згідно якого заповіла належне її право на земельну частку (пай), сертифікат серія ТР №0069365 виданий на її ім`я, КСП «Вільне життя» Шумського району Тернопільської області 15.11.1996 року - ОСОБА_4 .

13. Із копії рішення № 7 від 01.11.2001 року «Про заміну сертифікатів на право на земельну частку (пай) на Державні акти на право приватної власності на землю» слідує, що пунктом першим вказаного рішення Бриківською сільською радою було задоволено прохання власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) про заміну сертифікатів на державні акти на право приватної власності на землю, згідно списку, що додається. Також із витягу зі списку громадян, яким проводиться заміна сертифікатів на державні акти на право приватної власності на землю в бувшому КСП «Вільне життя» Шумського району Тернопільської області, наданого старостою Бриківського старостинського округу І.І. Гриценко, слідує, що під порядковим № 406 вказана ОСОБА_3 , а у графі серія та номер сертифіката вказаний сертифікат ТР№ 0069365.

14. Згідно копії рішення Бриківської сільської ради № 2 від 26.12.2001 року «Про погодження проекту поділу земельних ділянок (масивів) колективної власності КСП «Вільне життя» на земельні частки (паї) власникам сертифікатів с. Бриків на території Бриківської сільської ради Шумського району Тернопільської області та передачу земельних часток (паїв) в приватну власність власникам сертифікатів» вбачається, що пунктом першим даного рішення Бриківська сільська рада погодила проект поділу земельних ділянок (масивів) загальною площею 1439,53 га. на 744 частки (паї), з них рілля - 1231,12 га., пасовища 163,68 га., проектних доріг - 35,82 га., прибережних смуг - 8,91 га., на земельні частки паї згідно додатку № 1. Також, із копії витягу з додатку 1 до вказаного рішення «Список громадян, яким передаються земельні частки (паї) в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бриківської сільської ради Шумського району» наданого старостою Бриківського старостинського округу, слідує, що під порядковим номером 212 вказана ОСОБА_3 , у графі загальна площа вказано 1,57 га., у тому числі рілля 1,35 га., у графі номер земельної частки (паю) вказано 250, у тому числі пасовище розміром 0,22 га., з номером земельної частки (паю) 574.

15. В підтвердження зміни свого прізвища позивач ОСОБА_1 представила наступні докази, а саме: копію повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28.07.2023 року, копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 03.06.1984 року та рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 01.03.2021 року у справі №609/82/21.

16. Із довідки № 77 від 19.02.2024 року виданої Шумською міською радою Кременецького району Тернопільської області слідує, що ОСОБА_3 , 1931 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із нею, на день смерті, були зареєстровані, проживали і вели спільне господарство: дочка ОСОБА_2 , 1964 р.н., онук ОСОБА_7 , 1991 р.н., онук - ОСОБА_8 , 1990 р.н., онучка ОСОБА_9 , 1997 р.н.

17. Постановою приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Хаблюк Т.В., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІV. Оцінка Суду.

18. Вимогами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

19. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

20. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

21. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

22. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

23. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

24. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

25. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

26. На підставі статей 1216,1217,1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

27. Із ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

28. У відповідності до ст.1235 ЦК України Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

29. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

30. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

31. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

32. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

33. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

34. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

35. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

36. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

37. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

38. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття. Однак, враховуючи ті обставини, що позивач не прийняла спадщину в установленому законом порядку, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом необхідно відмовити.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

39. Позивачем при подачі позову було сплачено 1211 грн. 20 коп. судового збору. Судові витрати просить залишити за нею.

З цих підстав,

Керуючись статтями 15, 16, 328, 1216-1218, 1233, 1235, 1268 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Винести заочне рішення.

2. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 (жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ) про визнання права власності на спадкове майно за заповітом відмовити.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Шумським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 10 вересня 2024 року.

Суддя: Олег КОВТУНОВИЧ