Справа № 452/2507/23 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/811/699/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П., судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Цьони С.Ю.;

відповідачки ОСОБА_1 ;

адвоката Бобак О.Б.

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самбірського районного суду Львівської області від 23 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на:

- 1/4 частки житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 121,2 кв.м., житловою 63,1 кв.м., - в порядку спадкування за законом майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- 3/4 частки житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 70,6 кв.м., житловою 25,6 кв.м., - з яких 1/2 частка в порядку спадкування за заповітом майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 1/4 частки в порядку спадкування за законом майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ;

- 1/4 частки земельної ділянки площею 0,10 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 з кадастровим №:16:003:0034.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача та відповідачки, ОСОБА_3 , після смерті котрої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема: на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , як частки у спільному сумісному майні подружжя. Іншим спадкоємцем майна матері за законом є його сестра відповідачка ОСОБА_1 .

За життя ОСОБА_3 заповіту не склала, а тому позивач, будучи спадкоємцем майна матері за законом, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вважав, що йому належить половина спадкового майна після смерті матері, однак йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва через те, що за життя не були виділені частки кожного із подружжя, а саме: померлої ОСОБА_3 та титульного власника житлових будинків і земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , та рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору.

Батько позивача ОСОБА_4 за життя склав заповіт, відповідно до якого житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування цього житлового будинку заповів своїй дочці відповідачці ОСОБА_1 , а позивачу заповів житловий будинок по АДРЕСА_1 . Ураховуючи, що вказане майно перебувало у статусі спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , котрі за життя своїх часток не виділили, а тому позивач вважає, що вказане майно перебувало у власності кожного із подружжя по 1/2 частині. Відтак, просив визнати його власником частки спадкового майна після смерті матері, частки у житловому будинку, який йому заповів батько, а також частки у житловому будинку та земельній ділянці, які померлий батько заповів його сестрі, як його право на обов`язкову частку в спадщині (а.с. 1-6).

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , у якому просила суд визнати її власником:

-3/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування, а саме: 1/2 частки за заповітом після смерті батька та 1/4 частки за законом після смерті матері;

-1/4 частини у житловому будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері;

-земельної ділянки площею 0,10 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 з кадастровим № :16:003:0034 в цілому в порядку спадкування за заповітом після смерті батька: з тих підстав, що така не належала до спільної сумісної власності подружжя, оскільки набута її батьком в порядку безоплатної приватизації (а.с. 53-58).

Оскаржуваним рішенням первісний позов ОСОБА_2 задоволено повністю, а зустрічний позов ОСОБА_1 частково.

Визнано ОСОБА_2 власником:

- 1/4 частки житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 121,2 кв.м., житловою 63,1 кв.м., - в порядку спадкування за законом майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- 3/4 частки житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 70,6 кв.м., житловою 25,6 кв.м., - з яких 1/2 частка в порядку спадкування за заповітом майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 1/4 частки в порядку спадкування за законом майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ;

- 1/4 частки земельної ділянки площею 0,10 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 з кадастровим №:16:003:0034.

Визнано ОСОБА_1 власником:

- 3/4 частки житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , - з яких 1/2 частка в порядку спадкування за заповітом майна після смерті ОСОБА_4 та 1/4 частки в порядку спадкування за законом майна після смерті ОСОБА_3 ;

- 1/4 частки житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом майна після смерті ОСОБА_3 ;

- 3/4 частки земельної ділянки площею 0,10га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 з кадастровим №:16:003:0034, - в порядку спадкування за заповітом майна після смерті ОСОБА_4 , - 1/2 частка та 1/4 частка - за законом майна спадкодавця ОСОБА_3 відповідно.

У решті частини позову ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/4 частку спірної земельної ділянки відмовлено за безпідставністю (а.с. 151-152).

Дане рішення в частині визнання за сторонами спору права власності на частки спірної земельної ділянки оскаржила ОСОБА_1 .

Апелянт просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати і в цій частині ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо визнання права власності на 1/4 частку спірної земельної ділянки за первісним позовом, а позовну вимогу за зустрічним позовом про визнання за нею права власності на спірну земельну ділянку в цілому задовольнити, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що «право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 померлій дружині спадкодавця перейшло пропорційно її частці у житловому будинку, оскільки сторони визнали ті обставини, що житловий будинок належав померлому подружжю на праві спільної сумісної власності», оскільки згадану земельну ділянку батьком апелянта було набуто у власність в результаті її безоплатної приватизації на підставі рішення Самбірської міської ради від 24 січня 2008 року № 26, а тому вважає, що ця земельна ділянка є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, і до складу спадщини після смерті батька входило право власності на цю земельну ділянку в цілому.

Звертає увагу на те, що позивач за первісним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на момент смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 мав повних 55 років, а відтак не був пенсіонером по віку та непрацездатним сином спадкодавця ОСОБА_4 , а тому у згаданого позивача відсутнє право на обов`язкову частку в спадщині (а.с. 156-162).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача за первісним позовом, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Оскаржуваним рішенням визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частки згаданого житлового будинку: рішення суду в цій частині ніким не оскаржується, а відтак судом апеляційної інстанції не переглядається.

Як стверджується змістом первісного позову ОСОБА_2 , позовну вимогу про визнання за ним права власності на 1/4 частку спірної земельної ділянки площею 0,10 га на АДРЕСА_1 згаданий позивач мотивував посиланням на частину 1 статті 377, частини 2 і 3 статті 1225 ЦК України та частину 1 статті 120 Земельного кодексу України, відповідно до яких у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

При цьому слід зауважити, що ОСОБА_2 у поданому ним до суду позові не посилався на те, що на спірну земельну ділянку поширюється режим спільної сумісної власності подружжя (батьків сторін по справі), а також на те, що він «є непрацездатним сином спадкодавця за заповітом ОСОБА_4 , пенсіонер по віку, а тому має право на обов`язкову частку в спадщині згідно ст. 1241 ЦК України, яка охоплена заповітом його батька», оскільки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на момент смерті батька 10.12.2019 року мав лише повних 55 років, а відтак не був пенсіонером по віку та непрацездатним сином згаданого спадкодавця, а тому у нього відсутнє право на обов`язкову частку в спадщині.

Відтак, вищенаведені обставини не можуть слугувати правовою підставою для визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності на 1/4 частку спірної земельної ділянки, оскільки належною правовою підставою набуття ним права власності на цю частку спірної земельної ділянки є частина 1 статті 377, частини 2 і 3 статті 1225 ЦК України та частина 1 статті 120 Земельного кодексу України, за змістом яких у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку (в нашому випадку на 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ), у нього одночасно виникло право власності на відповідну частку земельної ділянки призначеної для будівництва та обслуговування цього житлового будинку.

За вищенаведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в частині вирішення позовних вимог про визнання за сторонами спору права власності на відповідні частки спірної земельної ділянки у редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 3 і 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Самбірського районного суду Львівської області від 23 січня 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в частині вирішення позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права власності на частки земельної ділянки площею 0,10 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 з кадастровим №:16:003:0034 у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Самбірського районного суду Львівської області від 23 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 24 квітня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.