РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1233/24

2/609/509/2024

19 листопада 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі: в складі головуючої судді Катерняк О.М.

за участі: секретаря судового засідання Мацишиної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ під час заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 26 вересня 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 з вимогою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 на період навчання, а саме в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х річного віку.

2. Позов обґрунтовано тим, що шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 26.09.2018. Від спільного шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають із позивачкою. Крім того син ОСОБА_3 навчається у Кременецькому лісотехнічному фаховому коледжі очної денної форми навчання, а відтак позбавлений можливості самостійного працевлаштування і потребує матеріальної допомоги, яку відповідач у добровільному порядку не надає. З цих підстав позивачка просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 на період його навчання, а саме в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х річного віку.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 22 жовтня 2024 року.

4. Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року судовий розгляд справи було відкладено на 19 листопада 2024 року, через неявку відповідача.

5. У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, з повним підтриманням позовних вимог.

6. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча судом вживалось заходів щодо належного його повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, зокрема, шляхом надсилання за зареєстрованою адресою проживання судової повістки, ухвали суду та позовної заяви із додатками. На адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з особистим підписом адресата та конверт із вкладенням з рекомендованим повідомленням про вручення відправлення з довідкою про причини повернення: «Повертається. Адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки відповідач суд не повідомив, своїм правом на надання відзиву на позов не скористався, заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не скеровував, заперечень проти позову суду не представив.

Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

7. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

8. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Своїх заперечень стосовно заочного розгляду справи позивачка не висловила.

У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

9. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

10. Повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шумського районного управління юстиції Тернопільської області підтверджується, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Темногайці Шумського району Тернопільської області. Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

11. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області №609/475/18 від 26 вересня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 03 травня 2005 року Темногаєцькою сільською радою Шумського району Тернопільської області, актовий запис №3, розірвано. Рішення набрало законної сили 26 жовтня 2018 року.

12. Відповідно до Витягу з наказу №21-1 від 12 серпня 2024 року «Про зарахування на навчання» Кременецького лісотехнічного фахового коледжу слідує, що на підставі Правил прийому до Кременецького лісотехнічного фахового коледжу у 2024 році та рішення приймальної комісії від 12 серпня 2024 року, протокол №38 зараховано з 02 вересня 2024 року студентом 1 курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальностями (спеціалізація ми) за кошти державного (регіонального) бюджету згідно з додатком.

13. Згідно із довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №1020 від 19.09.2024, наданою Кременецьким лісотехнічним фаховим коледжем вбачається, що ОСОБА_3 здобуває освіту за ступенем фаховий молодший бакалавр, форма здобуття освіти денна, за спеціальністю геодезія та землеустрій, початок здобуття освіти з 02.09.2024 завершення здобуття освіти 30.06.2027.

14. Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №918 від 25.09.2024, виданої ЦНАП Великодедеркальської сільської ради Кременецького району Тернопільської області вбачається, що склад сім`ї, зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 наступний: ОСОБА_1 заявник, ОСОБА_3 син, ОСОБА_4 дочка, ОСОБА_5 батько.

ІV. Оцінка Суду.

15. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

16. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

17. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

18. За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу).

19. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

20. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

21. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України).

22. Згідно приписів ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу.

При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки, це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, так як було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини.

23. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18.

24. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Так, в обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що син потребує матеріальної допомоги відповідача, у зв`язку з навчанням на денній формі навчання, не має можливості працевлаштуватись з метою отримання доходу.

Як вбачається з довідки № 1020 від 18.09.2024, про яку суд зазначив вище, навчання ОСОБА_3 здійснюється на денній формі здобуття освіти.

Вказане дає підстави дійти висновку, що у зв`язку з навчанням на денній формі навчання ОСОБА_3 позбавлений можливості працювати, отримувати дохід та забезпечувати свої потреби, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.

При цьому суд враховує, що навіть у разі можливості одного з батьків самостійно задовольняти матеріальні потреби дитини, які пов`язані з її навчанням, законодавець не звільняє другого з батьків від аналогічного обов`язку здійснювати матеріальне забезпечення дитини.

25. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

26. Частиною 1, 2 ст. 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

27. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників та інших посібних матеріалів, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, можливість дитини працювати під час навчання тощо.

28. Крім цього, ч. 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні.

29. При цьому Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Так, суд встановив, що повнолітній ОСОБА_3 , який продовжує навчання, проживає разом із мамою позивачкою у справі, потребує додаткових витрат, які безпосередньо пов`язані з його навчанням в освітньому закладі, не зважаючи на бюджетну форму навчання.

Суд приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_2 своїх заперечень стосовно фінансової можливості щомісячно сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися, не виказав.

Також суд враховує, що відповідач свою працездатність не спростував, не надав доказів, що на його утриманні перебувають інші непрацездатні або неповнолітні особи.

30. При визначенні розміру аліментів суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, встановлені обставини справи, оцінює надані докази в їх сукупності, в зв`язку з чим дійшов висновку щодо можливості стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі, який є справедливим і не буде накладати непропорційний фінансовий тягар на відповідача, зокрема, і з врахуванням того, що син хоч і є повнолітнім, однак, навчається на денній формі навчання, що обмежує його у можливості забезпечувати своє життя також самостійно, в розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача щомісячно.

Разом із тим, відповідно до приписів статей 192, 201СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

31. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання.

32. Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

33. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

34. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

35. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

36. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

37. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

38. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

39. Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, інші особи, які б понесли судові витрати відсутні, стягнення судового збору підлягає з відповідача в користь держави.

Керуючись ст. ст. 180-183, 198-200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 76, 81, 89, 141, 263, 264, 274, 279, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.Винести заочне рішення.

2.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання задовольнити повністю.

3.Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ), аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 26 вересня 2024 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.

4.Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

5.Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 19 листопада 2024 року.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК