Справа № 286/936/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Креденець О. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Овруч цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит , -

В С Т А Н О В И В:

05.03.2024 директор ТОВ «ВЕЛЛФІН» Лазепка В.І., що знаходиться в АДРЕСА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» суму заборгованості за договором про споживчий кредит № 1480791 від 08.03.2021 у розмірі 27 000,00 грн. та судові витрати у розмірі 3 028,00 грн..

Мотивуючи тим, що 08.03.2021 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит № 1480791 відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 9 000 грн. (підпункт 1.1 пункту 1) зі строком 15 днів, тобто до 23.03.2021 (підпункт 1.3 пункту 1), з нарахуванням процентів за користування кредитом 1,8% від суми позики, але не менше ніж 50грн. за перший день користування позикою, 1,8% від суми позики щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах позики, зазначеного в пункті 1.3 (підпункт 1.5.1 пункту 1). Загальний розмір заборгованості відповідача станом на 26.02.2024 становить 27 000 грн., з яких: 9000,00грн. основний борг; 18000,00грн. заборгованість за відсотками. Підпунктом 1.5.2 пункту договору передбачено, що додатково до основних процентів, на вимогу Позикодавця, доведену до Позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення, позичальник зобов`язаний сплатити збільшену процентну ставку від суми позики за кожен день прострочення. Враховуючи те, що нараховані за збільшеною ставкою додаткові проценти за своєю суттю не є неустойкою (штрафом, пенею), позивачем не порушено частину другу статті 21 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання по Договору у зв`язку із чим має вказану заборгованість.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, ухвала про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження направлялася за місцем реєстрації відповідача, однак конверт з матеріалами повернувся на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 1480791 відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 9 000 грн. (підпункт 1.1 пункту 1) зі строком 15 днів, тобто до 23.03.2021 (підпункт 1.3 пункту 1), з нарахуванням процентів за користування кредитом 1,8% від суми позики, але не менше ніж 50грн. за перший день користування позикою, 1,8% від суми позики щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах позики, зазначеного в пункті 1.3 (підпункт 1.5.1 пункту 1) (а.с.15-20).

Отримання ОСОБА_1 кредиту в сумі 9 000,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 , зазначену в заявці на отримання кредиту, підтверджується інформаційною довідкою № 737/02 від 26.02.2024 (а.с.33).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за Договором позики № 1480791 від 08.03.2021 заборгованість відповідача станом на 26.02.2024 складає 27 000,00грн., з яких: 9000,00грн. основний борг та 18000,00грн. заборгованості по відсоткам (а.с.21-32).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 15.11.2016 № 1734-VIII «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Доводи позивача відповідачем не спростовано, право на подання відзиву не використано.

Враховуючи, що позивач свої зобов`язання за договором споживчого кредиту виконав, надавши відповідачу кредит, відповідач умови договору добровільно не виконує, суд вважає, що з неї слід стягнути вказану заборгованість.

Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн., який у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.3,10, 76-81, 89, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, на підставі ст. ст. 526, 530, 610-612, 625, 626, 629, 1048-1050,1054, 1055 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», що знаходиться в м. Київ по вул. Героїв Севастополя, 48 (реквізити IBAN- НОМЕР_3 в АТ «СЕНС-БАНК», МФО 300346, ) заборгованість за договором про споживчий кредит № 1480791 від 08.03.2021 у розмірі 27 000,00 грн. та судові витрати у розмірі 3028,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч