Справа № 229/2686/23
Провадження № 2/229/353/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 р. Дружківський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Жаріної Ю.В., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дружківка Донецької області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовною заявою ОСОБА_1 просить встановити факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації шлюбу у період з вересня 2016 року по грудень 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з вересня 2016 року сторони розпочали фактичні сімейні стосунки та почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка в квартирі відповідача за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації шлюбу, а також почали вести спільне господарство. В період спільного проживання позивача з відповідачем, вони постійно вели спільне господарство, спільний бюджет, купували майно, товари для сумісного користування, спільно проводили свята, їздили на відпочинок. Сторони здійснювали піклування один за одним коли хворіли. З ними разом проживав син відповідача, про якого позивач також піклувався, надавав йому матеріальну допомогу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дитина донька ОСОБА_3 , яка також проживала разом з позивачем та відповідачем у квартирі ОСОБА_2 . Після народження дитини відповідач перебувала у декретній відпустці і єдиним вагомим джерелом доходу у сім`ї був позивач, який на той час працював у м. Костянтинівці. З метою поліпшення побутових умов під час проживання однією сім`єю було придбано: пластикові вікна, диван, два крісла, два холодильника, телевізор, водонагрівач, праску, супутникову антену, кухонні предмети. Після народження дитини здійснили заміну старого вікна на нове пластикове. Разом з відповідачем саджали огород, обробляли його, збирали врожай. Отже, на думку позивача між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. У зв`язку з вторгненням рф в Україну та масовими закликами щодо евакуації громадян з міста, ними спільно було прийнято рішення здійснити евакуацію відповідача з дитиною в інше безпечне місце у Волинську область. Оскільки відповідач перебувала у декретній відпустці, а позивач був єдиною особою, яка працює у сім`ї та отримує дохід, то він залишився у місті. У липні 2022 року відповідач з дитиною евакуювались. Спочатку стосунки позивача та відповідача були відносно нормальні, вони спілкувались, будували спільні плани на майбутнє та інше, але згодом сімейні стосунки почали погіршуватись. Відповідач почала віддалятись від позивача, не відповідати на телефонні дзвінки, висловлювати претензії, приховувати своє місцеперебування. До грудня 2022 року сторони підтримували зв`язок, та згодом цей зв`язок був втрачений. З липня 2022 року по грудень 2022 року позивач сплачував комунальні послуги за квартиру відповідача, здійснював їй грошові перекази на утримання дитини, але потім син відповідача за її вказівкою забрав у позивача ключі від квартири та дав зрозуміти, що він до квартири не має жодного відношення. Метою подання цього позову є майбутній розподіл спільно набутого майна за час сумісного проживання позивача та відповідача однією сім`єю. Наразі визнати майно спільною сумісною власністю та здійснити поділ цього майна позивач не має можливості, оскільки у нього відсутній доступ до цього майна та до усіх документів на це майно воно зберігається у квартирі відповідача. Крім того, позивач не може здійснити оцінку спільно набутого майна та визначити його вартість.

В автоматизованій системі документообігу суду справі присвоєно Єдиний унікальний номер 229/1810/23 із номером провадження 2-о/229/73/2023, тобто з індексом окремого провадження, яку на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано для розгляду судді Дружківського міського суду Донецької області Дубовику Р.Є.

Ухвалою судді ОСОБА_4 від 25 квітня 2023 року постановлено змінити категорію справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, зареєстрованої за індексом «2-о», на категорію справи за індексом «2».

Ухвалою судді Дубовика Р.Є. від 04 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

26 травня 2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила позовну заяву залишити без задоволення, оскільки повністю не погоджується з доводами викладеними у ній, вважає її необґрунтованою та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи. У відзиві зазначила, що спільно з позивачем не проживала, спільний побут вони не вели, спільного господарства також, відсутній був спільний бюджет. На думку відповідача, сторони перебували в дружніх та інтимних стосунках. Вони зустрічались, проводили час разом, прогулювались, відпочивали. Позивач жодного разу не залишався на ніч в квартирі відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , він приходив по власному бажанню після 20 години і уходив до настання комендантської години (до війни уходив до 23 години) до своєї квартири за адресою: АДРЕСА_2 . В процесі періоду зустрічань відповідач незаплановано завагітніла та народила доньку, батьком якої є позивач, який після тривалої недовіри щодо свого батьківства, записав дитину на себе. Навіть після народження дитини позивач не проживав разом з відповідачем, не вів спільного господарства та побуту. Допомогу по догляду та вихованню дитини відповідачу надавали її матір, ОСОБА_5 в матеріальному плані та старший син ОСОБА_6 фізично. Позивач не надавав матеріальної допомоги (коштами) ні з початку періоду зустрічань та навіть після народження дитини. Він міг принести пакет з їжею для своєї ж дитини. Незначні кошти на придбання їжі для дитини, позивач почав надсилати лише після від`їзду відповідача з дитиною з міста Дружківка (евакуація до Черкаської області), які не покривали потреби дитини відповідного віку. Позивач після народження дитини та виписки її з лікарні виставив відповідачу рахунок, що вона має повернути йому кошти за: ліки 2 500 грн., оплата комунальних платежів по квартирі 1 500 грн., чайник 400 грн., одяг для мами 500 грн., одяг для новонародженої дитини 500 грн., матрац 800 грн., постільний комплект для манежу дитини 600 грн., пляшка та пустушка 600 грн., 4 пляшки шампанського 500 грн., торт 350 грн., подяка акушерам та лікарю 3 500 грн., які відповідач повернула позивачу готівкою після прибуття додому з пологового будинку. Відповідач зазначила, що твердження позивача про придбання ним пластикових вікон, дивану, двох крісел, двох холодильників, телевізору, водонагрівача, праски, супутникової антени, кухонних предметів не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Відповідачу невідомо куди і для чого позивач придбав водонагрівач і де він його використовує. У них немає спільного майна, яке було нажито ними разом (а.с. 35-41).

27 червня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги підтримує з мотивів, викладених у позовній заяві, та просить їх задовольнити. Також зазначив, що їх з відповідачем познайомила її колега через свого чоловіка. Після знайомства з ОСОБА_2 вони почали зустрічатись, на той час вона ще перебувала у шлюбі, але вже подала документи на розлучення. Це було 19 червня 2016 року. Після розлучення колишній чоловік сплатив ОСОБА_2 частину квартири, а ще частину коштів їй дала її матір для купівлі 2-х кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира була в поганому стані, там потрібен був ремонт. Кошти для ремонту відповідачу дала її мати, після завершення якого він та відповідач почали разом проживати в цій квартирі з вересня 2016 року. Позивач допомагав робити ремонт, купляв та вбудовував електрику (вимикач, розетки). Меблів в квартирі майже не було. Позивач знайшов холодильник, телевізор, які він придбав. У відповідача є син, який залишився зареєстрованим з батьком, але проживав з ними. В 2017 році він закінчив 11 клас та поїхав у м. Харків на навчання, іноді приїздив на вихідні. У листопаді-грудні мати відповідача дала кошти на придбання нового холодильника, так же сторони придбали диван та 2 крісла за їх спільні кошти. Квартира де позивач зареєстрований знаходиться поряд, там мешкали його батьки, це їхня власність. У липні 2016 року у позивача захворів батько, та періодично йому потрібно було приходити до нього робити уколи. ІНФОРМАЦІЯ_3 батько позивача помер. На роботу у місто Костянтинівка позивач їздив на власному автомобілі, який ставив у дворі своєї бабусі. Час роботи з 7 години до 17 години, іноді він затримувався. Після смерті батька всією господарською роботою в тому числі і у бабусі на городі, на дачі, яка належала його батькам, повинен був займатися ОСОБА_1 , якому допомагали його мати та ОСОБА_2 , в суботу вони всі разом їздили к бабусі на город, а у неділю на дачу. У 2020 році у позивача померла мати, господарських обов`язків стало ще більше, так як позивач почав доглядати та піклуватись про свою літню бабусю. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась спільна дитина ОСОБА_3 , батьком якої записаний позивач. Коли дитина підросла, вони разом з відповідачем та дитиною їздили до бабусі та на дачу. У зв`язку з обстрілами міста Дружківки та закликами про евакуацію, сторони прийняли рішення про виїзд відповідача з дитиною до безпечнішого регіону, спочатку вона поїхала з волонтерами на ОСОБА_7 , потім у Черкаську область, але в яке село позивачу не повідомила. З того часу відповідач не бажала спілкуватись з позивачем, хоча він продовжував сплачувати комунальні платежі за її квартиру, направляв їй фото квитанцій. Також він перераховував їй кошти на утримання. За весь час спільного проживання вони їздили на відпочинок у Святогірськ, до матері відповідача в Харківську область. Позивач стверджує, що вони з відповідачем постійно проживали разом, у них був спільний бюджет, який вони разом регулювали, батько сина відповідача його утримував, але позивач фінансово допомагав також, взагалі вони з ОСОБА_2 купляли все разом харчі, одежу, предмети побуту. З грудня 2022 року відповідач повідомила позивачу, що не хоче більше з ним спілкуватись, а її син забрав в нього ключи від її квартири. Протягом спільного проживання позивач неодноразово робив пропозицію відповідачу зареєструвати шлюб, однак вона завжди відмовлялась.

Представник позивача ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та доводи позивача, просив позов задовольнити. Зауважив, що мета позову встановити факт для майбутнього поділу майна. На його думку у сторін дійсно була сім`я, був спільний бюджет, вони проживали разом, піклувались про спільний побут, народили бажану дитину.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила суду, що з позивачем вони познайомились у 2016 році після її розлучення з чоловіком. Спочатку все було добре, але потім відносини змінилися, вони просто зустрічались, але потім відповідач розчарувалась. Народження дитини вони не планували, разом не жили, спільного бюджету не мали, спільний побут не вели. Іноді вона допомагала позивачу, працювала на дачі в городі та користувалась плодами цієї праці. Вона мешкала у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зі своїм сином. У цій квартирі ОСОБА_2 зареєстрована одна, син зареєстрований у батька, але проживав з нею. Позивач проживав в квартирі своїх батьків. Він приніс їй бувші у використані холодильник та телевізор, також допоміг їй придбати бувші у використані диван та крісла, так як відповідачу не вистачало коштів. Вона робила косметичний ремонт у власній квартирі, позивач їй трохи допомагав з цим, останнє робили інші люди. Ніяких будівних матеріалів він не купляв. Комунальні послуги за квартиру вона сплачувала самостійно, так як до декретної відпустки працювала та отримувала заробітну плату. Ніяких спільних планів у неї з позивачем не було, вона взагалі мала сумніви що бажає спільно з ним жити. У її квартирі немає ніяких особистих речей позивача. ОСОБА_1 кликав її заміж, однак вона відмовляла йому, дитину зареєстрували разом на його прізвище. Спочатку ОСОБА_2 вважала, що позивач зрадів народженню дитини та чекала від нього допомоги, але дитина була для нього на останньому місці, він проживав для себе, іноді заходив у гості. У них виникали непорозуміння та сварки. На початку війни відповідач вирішила разом з дитиною евакуюватись, позивач не бажав цього. Він дав їй з дитиною 3 тисячі гривень, після цього перераховував ще кошти, але ним цього не вистачало. Після повернення відповідача з пологового будинку позивач вимагав повернути йому кошти, які він витратив.

Судом заслухано свідків з боку позивача.

Так, свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що він знає ОСОБА_1 , йому відомо, що він приїзжав з ОСОБА_2 на дачу, це було багато разів. Вони іноді спілкувались, але не багато. Він знав, що ОСОБА_2 його дружина, позивач це підтверджував, відповідач це не заперечувала. Згодом він дізнався, що у них народилась дитина, бачив коляску з дитиною, позивач казав, що це його донька ОСОБА_10 . Де і як сторони жили свідку особисто не відомо.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 племінник її цивільного чоловіка. ОСОБА_2 вона знає як цивільну дружину позивача. Коли у нього захворів батько вона була поряд с ним, була присутньої під час поховання. Всі раділи, що у ОСОБА_1 буде сім`я. Відповідач проживала у власній квартирі, а позивач розривався між домами до батьків, бабусі, дачею. Але проживали вони, як одна сім`я, разом. Чоловік свідка допомагав ОСОБА_1 з ремонтом у квартирі відповідача, заносили холодильник, ставили двері. Вони купляли це все разом, для власної сім`ї. Свідок з чоловіком приходили до них у гості, її чоловік хрещений батько їхньої дитини, вони часто приїздили до свідка з чоловіком у гості, на свята, разом їздили до бабусі позивача. У них була повноцінна сім`я, всі дуже раділи коли у них народилась дитина. Через війну відповідач з дитиною виїхали в безпечне місце, потім ОСОБА_1 сказав, що вона відділяється від нього, вона припинила спілкування як з ним так і з нами. ОСОБА_1 завжди піклувався про ОСОБА_2 , а потім і про дитину, допомагав коли вона була у пологовому будинку, у лікарні, коли хворіла, постійно відвідував їх у лікарні, в той час коли її матір та старший син цього не робили.

Також судом заслухано свідків з боку відповідача.

Так, свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що відповідач є його матір`ю, з якою він проживав до 2017 року, потім поїхав на навчання, приїздив на вихідні. З початку коронавірусу також проживав разом із матір`ю. Відповідача ОСОБА_1 знає після розлучення його батьків. Мати почала зустрічатися з позивачем десь у 2015-2016 році, однією сім`єю вони ніколи не проживали, спільного бюджету не мали. ОСОБА_1 приходив до них, потім уходив до себе додому, за 5-6 років залишався на ніч всього кілька разів. Повноцінної родини у них не було, відповідач не знала де позивач працює, яку заробітну плату він отримує, вона іноді допомагала позивачу по господарству, вони їздили до бабусі позивача на дачу на вихідні. Вдома з особистих речей позивача були капці та футболка, більше нічого не було. Коли матір завагітніла, її стосунки з позивачем погіршилися, з якої причини він не питав, чув від матері, що позивач погано до неї ставиться, не приділяє їй уваги. Між ними були сварки та непорозуміння з приводу матеріального забезпечення, якого не було, родини ніколи не було. Коли матір з дитиною евакуювались з міста, ключі від квартири спочатку були у позивача, потім він їх забрав у нього.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що вона знає позивача по роботі, працювали разом близько 10 років. З ОСОБА_1 познайомилась приблизно у 2017 році, вони з ОСОБА_2 почали зустрічатися. Відносини в них були специфічні, ОСОБА_2 допомагала сім`ї позивача, маючи медичну освіту, доглядала за його батьками, допомагала по господарству його бабусі, однак позивач разом з ОСОБА_2 не жив. ОСОБА_2 розповідала про те, що він приходив до неї, але потім йшов додому, як сім`я вони ніколи не жили. Вона кілька разів була в квартирі відповідача по АДРЕСА_3 , яку вона придбала за свій кошт після розлучення, але ОСОБА_1 там не бачила, як і його речей. В квартирі були меблі, холодильник, старий телевізор, звідки вони взялись, вона не знає. Вважала, що сторони будуть жити як сімейна пара, але вони лише зустрічалися, сумісно не жили. Одного разу сторони їздили на відпочинок, але там сварилися. Після народження дитини у 2021 році позивач періодично приходив до ОСОБА_2 на кілька годин ввечері, але потім уходив, не допомагав їй з дитиною, їй допомагав її старший син. ОСОБА_2 скаржилася, що ОСОБА_1 їй не допомагав, їй було тяжко. Зустріла ОСОБА_1 у ОСОБА_2 вдома один раз, він був чимось незадоволений. Знає, що матеріально ОСОБА_2 допомагала її матір, вона додавала гроші на придбання вікон та балконного блоку, побутових речей, ОСОБА_1 лише допоміг їй у придбанні м`яких меблів. 05.04.2022 року вона виїхала з міста, а трохи пізніше виїхала і ОСОБА_2 з дитиною, ОСОБА_1 намагався її утримати. Вона є хрещеною матір`ю дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , гадає, що дитина була незапланована. Чи пропонував ОСОБА_1 укласти з ОСОБА_2 шлюб, вона не знає, однак, повноцінної сім`ї у них не було, ОСОБА_2 хотіла закінчити ці стосунки, але завагітніла.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що вона є сусідкою ОСОБА_2 по площадці, коли вона стала жити в тій квартирі не знає, помітила її у 2022 року вже з дитиною, коли не було води, допомагала їй. ОСОБА_1 бачила інколи увечері, коли гуляла із собакою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом гуляли з дитиною, як часто він приходив, не знає. Які між ними були стосунки, також не знає, спочатку гадала, що ОСОБА_1 є родичем ОСОБА_2 , лише потім дізналась, що він є батьком дитини. Жодного разу не бачила, що він виходив з квартири ОСОБА_2 вранці. Коли почалися проблеми з водою, ОСОБА_1 не бачила, він не допомагав. Стосовно акту обстеження квартири пояснила, що ставила в акті свій підпис, але гадала, що цим підтверджує те, що інколи бачила ОСОБА_1 , коли він приходив та гуляв з дитиною, в квартирі у ОСОБА_2 ніколи не була, сина її не бачила. На те, що в акті зазначено про сумісне проживання та ведення спільного господарства, уваги не звернула, ОСОБА_1 проживав за іншою адресою. Підтвердити факт того, що ОСОБА_1 з 2016 року по 2022 рік проживав у квартирі ОСОБА_2 та вів із нею спільне господарство, не може. Після того, як ОСОБА_2 поїхала бачила, що приходив молодий хлопець з дівчиною, ОСОБА_1 не бачила.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у романтичних стосунках, що ними не заперечується, офіційний шлюб сторони не укладали.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно. (а.с. 5).

Позивач стверджує, що з вересня 2016 року вони з відповідачкою почали проживати спільно однією сім`єю. На підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_2 позивачем надано спільні з нею фотокартки за період з травня 2017 року по 2022 рік та накладну від 10.05.2018 року на придбання водонагрівача Nova Tec NT-SP 50. (а.с. 6, 13-16).

Крім того, відповідач надав суду копію рішення Черкаського районного суду Черкаської області про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , 08.05.2021 року, згідно якого ОСОБА_2 зазначала, що проживала разом з батьком дитини ОСОБА_1 , квитанції про сплату аліментів за цим рішенням (а.с. 134-135, 153-155, 166-175).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 12, ч. ч. 1, 2 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2 ст. 3 СК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Аналіз наведених норм дає змогу зробити висновок, що для застосування положень вказаної статті необхідною умовою є встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення чоловіком та жінкою спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21).

Позивачем, на підтвердження факту сумісного проживання з відповідачкою, до суду надано акт обстеження квартири АДРЕСА_4 , складений 27.11.2023 року комісією у складі інженера з ОЕР ОСОБА_14 , майстра ділянки ОСОБА_15 , за підписом сусідів: ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , згідно якого встановлено, що у вказані квартирі зареєстровані ОСОБА_2 (власник) та ОСОБА_3 (донька). Спільно з ними проживав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 цивільний чоловік та батько дитини. ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з вересня 2016 року по липень 2022 року та вели спільне господарство (а.с. 4).

Разом з тим, згідно довідок від 21.07.2022 року № 706- та 706- про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.43-44, 56-57).

Згідно довідок від 25.09.2022 року № 7122- та 7122- про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.45-46, 58-59).

За заявою позивача начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради Дукою В.В. складено Акт обстеження умов проживання № 8 від 17.01.2023 року, згідно якого встановлено, що з метою обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_6 . За вказаною адресою проживають: господар будинку ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який надав прихисток ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та її доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як внутрішньо переміщеним особам. Умови проживання дитини задовільні (а.с. 177-178).

Таким чином, з досліджених судом документів вбачається, що на момент обстеження 27.11.2023 року квартири відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 з донькою перебувала у с. Нечаївка Черкаської області, де проживає по теперішній час, а отже, була відсутньою у власній квартирі в м. Дружківка в той час.

Досліджені у судовому засіданні письмові докази, у сукупності з показаннями свідків, підтверджують лише факт дружніх та інтимних стосунків між позивачем та відповідачкою, а надані позивачем докази, не можуть слугувати підтвердженням факту їх спільного постійного проживання однією сім`єю, оскільки свідки у судовому засіданні підтвердили та не заперечували, що позивач та відповідачка зустрічалися, їздили разом на відпочинок, відповідачка їздила до батьків та бабусі позивача, допомагала їм, а позивач приходив до відповідачки додому, гуляв з дитиною. Разом з цим, показання свідків зі сторони позивача щодо проживання позивача з відповідачкою однією сім`єю не є достатніми доказами про наявність у них сім`ї в розумінні ст. 3 СК України, а свідки зі сторони відповідача взагалі спростовують цей факт.

Крім того, надані позивачем квитанції про сплату ОСОБА_2 комунальних послуг у 2022 році за адресою її реєстрації, а також фотознімки лічильника, суд не приймає до уваги, оскільки ці докази не мають відношення до предмета спору.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час судового розгляду позивачем не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї у період з вересня 2016 року по грудень 2022 року, зокрема, що позивач з відповідачкою постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з відповідачкою, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних ОСОБА_1 щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_2 .

Також відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року (справа № 523/14489/15-ц) особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.

Отже позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки пред`явлена лише вимога про встановлення факту проживання позивача однією сім`єю з відповідачем з метою можливого в подальшому поділу майна, однак жодної вимоги про такий поділ не заявлено.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в позові, судові витрати позивачки слід залишити за позивачем.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 79-84, 89, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 3, 21, 25, 36,74 СК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 29 квітня 2024 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.Є. Дубовик