справа 278/2126/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Євгена Татуйка, розглянув клопотання адвоката Біленького Вадима Володимировича про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,--

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа розгляд якої відбувається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

19 червня 2024 року від представника відповідача адвоката Біленького В.В. до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. У обґрунтування заявленого адвокат повідомив, що відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем Національної гвардії України, а тому, на переконання сторони відповідача, у цьому випадку існують підстави для зупинення провадження у справі в порядку п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Нормами процесуального законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином.

Нормою ч. 1 ст. 182 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у раз перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Національну гвардію України" Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Указом Президента України №1153/2008 від 10 грудня 2008 року затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення). Крім того, п. 3 Указу передбачено, що дія Положення поширюється також на військовослужбовців Національної гвардії України та Державної спеціальної служби транспорту.

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, що відображена у постанові від 14 лютого 2024 року в справі № 466/8799/22 (провадження № 61-14262св23) результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 листопада 2022 року в справі №753/19628/17 (провадження №61-9218св22), від 29 березня 2023 року в справі №756/3462/20 (провадження №61-7918св22).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За правилами ч. 1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовано зазначені правовідносини та усталеною судовою практикою з цього приводу, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання відповідача та зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Так, відповідно до приписів п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України єдиним належним доказом, який підтверджує факт перебування особи на військовій службі у лавах Національної гвардії України є письмовий наказ по особовому складу. Водночас, ОСОБА_2 до матеріалів клопотання такого письмового доказу не долучено. За таких обставин, наразі, відсутні правові підстави для зупинення провадження у цій справі в порядку п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 182, 251 ЦПК України, суд,--

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Євген Татуйко