КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2024 року місто Київ.

Справа № 759/3332/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13318/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировської О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 15 травня 2024 року (у складі судді Петренко Н.О., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду із позовом про визначення йому додатковий строк протягом місяця, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_2 в селі Борщагівка, Вінницької області. Одразу після його смерті, позивач як спадкоємець першої черги у строк, відповідно до ст. 1261 ЦК звернувся до Святошинського ЗАГСУ по вул. Я.Колоса, з метою отримання свідоцтва про смерть та у нього не прийняли документи у зв`язку з повітряною тривогою, відсутністю електричної енергії. Довіряючи фахівцям ЗАГСУвін повірив, що може отримати свідоцтво про смерть пізніше визначеного строку у зв`язку з війною, не пропустивши при цьому строк для прийняття спадщини.

На момент смерті батька ОСОБА_1 проживав разом з ним та доглядав його, як людину похилого віку. Позивач приїздив тричі у Святошинський ЗАГС та не міг подати документи, так як автобус із села Борщагівка їздить по п`ятницях та вихідних днях, а під час візиту не було світла, а наступного разу повітряна тривога. Він був введений в оману працівниками ЗАГСу, оскільки йому повідомили, що під час війни строки для оформлення свідоцтва не діють. Літом 2022р. позивач захворів на ішемічну хворобу серця та знаходився у лікарні, а потім проходив медичне обстеження. Просить позов задовольнити.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_1 3 червня 2024 року подав через суд першої інстанції до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Судом не враховано зміни до законодавства, відповідно до яких у період дії воєнного стану та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 цього Кодексу, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи.

Звертає увагу, що скаржник зміг зареєструвати смерть свого батька ОСОБА_2 , лише 22 листопада 2023 р. і отримав тільки одне свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 22.11.2023 р.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та надано 5-ти денний строк з моменту отримання цієї ухвали на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

29 липня 2024 року на електронну адресу апеляційного суду надійшов відзив від Київської міської ради , однак такий відзив подано з порушенням строку, передбаченого ухвалою Київського апеляційного суду про поновлення строку та відкриття апеляційного провадження від 17 червня 2024 року. Зазначену ухвалу відповідачу було направлено та доставлено у електронний кабінет системи «Електронний суд» та на офіційну електронну адресу 19 червня2024 року (а.с.53-54).

Разом з тим, у відзиві Київської міської ради відсутнє клопотання про поновлення пропущеного строку на подання такого відзиву.Крім того, відповідно до акту № 922/0106/24 при отриманні судом електронного листа було виявлено відсутність додатку, заявленого в відзиві, а саме докази направлення відзиву стороні (а.с. 60).

Відповідно до ч. 5 ст. 360 ЦПК України, до відзиву застосовуються правила, встановлені частиною дев`ятою статті 178 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд виснує, що даний відзив не може бути прийнятий судом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується звітом про доставку судової повістки до електронного кабінету Київської міської ради системи «Електронний суд» (а.с. 67), причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після його смерті відкрилася спадщина /а.с.3/.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповідав все майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті сину ОСОБА_1 -позивачу./а.с.11/.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення від 29.09.2021р. № 630 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Вінницької райдержадміністрації № 7 Погребище, як одержувач компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі особам похилого віку інвалідам та, які не здатні до самообслуговування за особою похилого віку з когнітивними порушеннями - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01.06.2021р. по 31.05.2022р./а.с.10/.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некрасовою С.І., 02.02.2024р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , оскільки спадщину він вчасно не прийняв. / а.с.7/.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів, що ОСОБА_1 пропустив строк з поважних причин суду не надано. Суд зазначив, що звертаючись з вказаним позовом, ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини більше ніж на 1,5 роки, при цьому, йому було відомо про смерть спадкодавця та він був обізнаний про складений на його ім`я заповіт. Обставин, які б йому перешкоджали суду не навів.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з вказаними висновками з огляду на наступне.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі №638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 26 жовтня 2022 року в справі №522/17925/16 (провадження № 61-1122св22).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) виклав правовий висновок, згідно якого при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач наголошував, що ним пропущено строк, визначений статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини через істотні труднощі, викликані військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

З 29 червня 2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Суд зазначає, що відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" строк для прийняття спадщини спочатку був зупинений на час воєнного стану. Проте, в подальшому пунктом 3 вказаної Постанови (у редакції із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 719 від 24.06.2022) було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Після змін на підставі Постанови КМ № 469 від 09.05.2023 пункт 3 виключено.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що законодавцем вжито заходів щодо захисту прав спадкоємців щодо певної категорії спадкодавців та Законом № 3450-IX від 08 листопада 2023 року № 3450-IX Перехідні Положення Цивільного Кодексу доповнено пунктом 20, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 цього Кодексу, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті.

Положення абзацу першого цього пункту застосовуються також до спадщини, яка відкрилася після введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини", а також до спадщини, яка відкрилася до введення воєнного стану, строк для прийняття якої не сплив до його введення, за умови, що свідоцтво про право на спадщину не було видано жодному із спадкоємців.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначено вище та на це, як на підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини посилається позивач, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до сьогодні.

На підставі викладеного, судом встановлено обставини, на які посилався позивач щодо введення воєнного стану, які унеможливили своєчасну реєстрацію смерті спадкодавця, а відповідно і своєчасне звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини .

Крім того, з урахуванням змін, внесених до Цивільного кодексу України, та відповідно до свідоцтва про смерть батька позивача - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстрація його смерті відбулася 22 листопада 2023 року. Апеляційним судом також встановлено, що жодному із спадкоємців не видано свідоцтво про право на спадщину після смерті батька позивача, а тому враховуючи законодавчі зміни, на час звернення позивача до нотаріуса 2 лютого 2024 року строк на подання заяви про прийняття спадщини не сплив, проте останньому було відмовлено в оформленні спадкових прав.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Враховуючи, що на момент подачі позивачем заяви до приватного нотаріуса про прийняття спадщини, строк на подачу такої заяви ним не був пропущений, однак приватним нотаріусом Київського нотаріального округу було відмовлено у зв`язку з пропуском такого строку та запропоновано ОСОБА_1 звернутись з позовом про визначення додаткового строку, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем обраний належний спосіб захисту.

Суд зауважує, що відмова в задоволенні позову про встановлення додаткового строку за таких обставин може мати наслідком непропорційне втручання, оскільки позивач втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця. І спочатку смерть близької людини, а потім і втрата спадкового майна будуть для нього занадто надмірним тягарем, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи.

Зважаючи на зазначене, суд доходить висновку, щодо задоволення позовних вимог та встановлення додаткового місячного строку з моменту набрання рішенням суду законної сили для прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 15 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (і.н. НОМЕР_2 ) додатковий місячний строк з моменту набрання рішення суду законної сили для прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2024 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська