Справа № 462/3118/23 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/811/3182/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.,

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що він є батьком ОСОБА_4

11 травня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб, у якому в них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Вказував, що внук з донькою зареєстровані за адресою його постійного проживання : АДРЕСА_1 , однак з 17 вересня 2021 року його донька разом із відповідачем ОСОБА_3 проживають окремо від нього.

Стверджував, що з 06 квітня 2023 року відповідачі змінили свою адресу проживання, яку від нього приховують, чим створюють йому перешкоди в спілкуванні з внуком.

Зазначав, що він, як дідусь, переживає за долю свого єдиного внука та хоче його бачити та приймати участь у його вихованні.

Вказував, що протягом проживання відповідачів на орендованій квартирі по АДРЕСА_2 він часто навідувався до внука, постійно купував та приносив йому харчування, памперси, деякий одяг, іграшки, фрукти, соки, молочні продукти, а також допомагав продуктами харчування відповідачам.

У подальшому, його відносини з відповідачами різко погіршилися, у зв`язку з чим останні не бажають вести з ним будь-яких дискусій щодо побачень з внуком, що порушує його право на спілкування із внуком, брати участь у його вихованні та розвитку, чим завдають йому значних моральних страждань.

Просив зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у вихованні внука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у спілкуванні з ним, визначити йому способи участі у вихованні внука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступні дні та години їхнього спілкування: кожної середи та неділі тижня у період з 12:00 год. до 17:00 год. за місцем проживання дитини та з можливістю прогулянок по місту, відвідування закладів культури, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини та режиму дня.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Визначено способи участі ОСОБА_1 у вихованні внука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступні дні та години їхнього побачення: перша та третя суботу місяця з 16:00 до 18:00 год; друга та четверта неділя місяця з 16:00 до 18:00 год в присутності матері ОСОБА_2 на території ТВК «Південний» або інших громадських місць за погодженням з матір`ю дитини, з врахуванням погодних умов, стану здоров`я та режиму дня дитини.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі окликається на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки у прохальній частині позовної заяви він просив визначити дні побачень з внуком середа та неділя з 12.00 год. до 17.00 год. за місцем проживання дитини.

Вказує, що суд проігнорував практику Львівського апеляційного суду у аналогічній попередній справі №462/7248/20 та практику Верховного Суду, а саме 06.12.2018 р. Постановою Верховного Суду у справі №541/319/17 за аналогічних правовідносин встановлено, що суди двох інстанцій обґрунтовано задовольнили позов та визначили порядок участі баби у спілкуванні та у вихованні внучки.

Також стверджує, що судом першої інстанції не було враховано, що донька приховує від нього адресу дошкільного навчального закладу, який відвідує внук, що вже є перешкодою у спілкуванні.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є дідусем малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , серія НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , серія НОМЕР_2 /а.с. 4, 5/.

На даний час ОСОБА_4 проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_6 .

09 квітня 2023 року ОСОБА_1 звертався до Органу опіки та піклування ЗРА ЛМР із скаргою, в якій просив прийняти міри до його доньки ОСОБА_2 , щодо усунення йому перешкод в спілкуванні з внуком та прийманні участі у його вихованні, які чиняться ОСОБА_2 та її співмешканцем ОСОБА_3 . В даній скарзі вказує, що на даний час йому невідоме місце проживання дочки з внуком, а тому він не може скористатись своїм правом побачень з внуком.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визначення способів участі ОСОБА_1 у вихованні внука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не морже повністю погодитись, виходячи із наступних обставин.

Відповідно до ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно ст. 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Із системного тлумачення вказаних статтей Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України»).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Звертаючись до суду із позовом позивач вказує на те, що відповідачі порушують його право на спілкування та виховання внука, а тому просив суд зобов`язати відповідачів усунути зазначені перешкоди.

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Задоволення вимоги про зобов`язання відповідачів не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з внуком можливе лише у разі наявності таких перешкод з боку відповідачів.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року по цивільній справі № 462/7248/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 березня 2021 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні внука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у спілкуванні з ним.

Визначено способи участі ОСОБА_1 у вихованні внука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановивши наступні дні та години їхнього спілкування: кожної середи та неділі тижня у період з 13.00 год. до 17.00 год. за місцем проживання дитини та з можливістю прогулянок по місту, відвідування закладів культури, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини та режиму дня.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Вищезгадана постанова набрала законної сили і в касаційному порядку не оскаржувалась і на даний час виконується, однак ОСОБА_1 26 квітня 2023 року повторно звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Отже, на момент звернення ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з внуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та визначення способів участі у спілкуванні з останнім вже були вирішені постановою Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року по цивільній справі № 462/7248/20.

У постанові Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року по цивільній справі № 462/7248/20 зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні внука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено дні та години спілкування дідуся з онуком, які повністю влаштовують позивача у даній справі.

Підстави для закриття провадження у справі визначено у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зі змісту даної норми випливає, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили, та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

У розумінні процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд перевіряє, на підставі яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, грунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначила, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761 /7978/ 15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 жовтня 2023 року в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та закриття провадження у цій частині на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною необхідно зазначити наступне.

Як вбачається з довідки ВЧ НОМЕР_3 №102 від 10 березня 2023 року, ОСОБА_3 прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період з 18 березня 2022 року. Із слів ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_3 на даний час тяжко поранений і перебуває в реанімації в одному із госпіталів у м. Києві.

Враховуючи, що ОСОБА_3 тривалий час перебуває на військовій службі та не проживає з ОСОБА_6 , то й відсутні підстави вважати, що такий чинив ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з внуком.

Позивачем не наведено належних та допустимих доказів чинення ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні з внуком, і таких доказів матеріали справи не містять.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_3 та не вбачає підстав для скасування рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 жовтня 2023 року стосовно даного відповідача.

За наведених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 жовтня 2023 року в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною скасуванню із закриттям провадження у справі.

В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 255, ст. 367, ст. 368, п.4 ч. 1 ст. 374, 377 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 жовтня 2023 року в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною скасувати, провадження у цій частині закрити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.