ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/1927/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Мальованого Ю.М.,

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 березня 2024 року в складі судді Агапова Р.О. у справі № 638/13409/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2023 року КП «Харківські теплові мережі» (далі КП «ХТМ») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за послуги з теплопостачання у сумі 48 337,09 грн, з яких: 2 351,99 грн вартості спожитої теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року без укладення договору; 45 061,45 грн вартості спожитої теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2023 року за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії; 481,94 грн плати за абонентське обслуговування; 441,71 грн плати за внутрішньобудинкове обслуговування.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачу на праві власності, а саме договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2021 року належать нежитлові приміщення першого поверху № 79-1-:-79-7, 79-2а, 79-26, 79-2в в літ «А-5», загальною площею 69, 0 кв.м, що розташовані по АДРЕСА_1 та на підставі рішення суду від 02 березня 2007 року нежитлові приміщення першого поверху № 100-2, 100- 3, 100-4 в будівлі літ. «А-5» загальною площею 19, 5 кв. м. по АДРЕСА_2 .

Підприємство зазначає, що відповідач користується тепловою енергією, яку подає у приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всіх будинків КП «Харківські теплові мережі».

Вказує, що за спірний період користування тепловою енергією відповідачем спожито теплової енергії на суму 47 413,44 грн. Відповідачу направлялись рахунки на оплату спожитої теплової енергії, які на час подання позову залишаються несплаченими.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 вказує, що КП «ХТМ» не поставляли теплову енергію, зокрема шляхом централізованого опалення до нежитлових приміщень, які є предметом спору. Також зазначає, що між сторонами існує укладений договір № 11720 від 01 листопада 2007 року, у зв`язку з чим розгляд зазначеної позовної заяви повинен відбуватись на підставі вказаного договору.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 березня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» 1 584,57 грн. вартості спожитої теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року по 30 листопада 2022 рік без укладення договору, 45 061,45 грн. вартість спожитої теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2023 року за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії; 481,94 грн плати за абонентське обслуговування; 441,71 грн плати за внутрішньобудинкове обслуговування.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» 2641,39 грн на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на ті ж доводи, які вона виклала у відзиві на позовну заяву, зазначаючи, що згідно технічного висновку ТОВ «Харківреконструкція» за грудень 2004 року, розділ 3, Технічного паспорту Харківського БТІ від 04 листопада 1999 року, Технічного паспорту Харківського БТІ від 05 листопада 2018 року, Технічного паспорту Харківського БТІ від 14 червня 2019 року, Довідки про технічну характеристику об`єкта Харківського БТІ від 06 жовтня 2021 року, нежилі приміщення 1 поверху по АДРЕСА_1 обладнанні наступними інженерними мережами водопровід, каналізація, електропостачання. Опалення електричні калорифери, встановлені с розрахунку комфортного теплового режиму нежитлових приміщень. Таким чином, КП «ХТМ» не поставляли теплову енергію, зокрема шляхом централізованого опалення до нежитлових приміщень, які є предметом спору. Крім того, відповідач не підписував жодних документів, долучених до позовної заяви, та не укладав жодних договорів з позивачем, стосовно вище згаданого приміщення. А договір на який посилається позивач, а саме № 11720 від 01 листопада 2007 року, укладений на інші приміщення відповідача, та не може розглядатися у даному суді оскільки він укладений між суб`єктами господарювання і не підлягає юрисдикції Дзержинського районного суду.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 березня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 користувалась наданими послугами КП «ХТМ», але не сплачувала за них, у неї виникла заборгованість перед підприємством, яка підлягає стягненню з неї на користь підприємства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1666 від 05 жовтня 2021 року належать нежитлові приміщення першого поверху № 79-1-:-79-7, 79-2а, 79-26, 79-2в в літ «А-5», загальною площею 69,0 кв.м, що розташовані по АДРЕСА_1 та на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 березня 2007 року належать нежитлові приміщення першого поверху № 100-2, 100- 3, 100-4 в будівлі літ. «А-5» загальною площею 19, 5 кв. м. по АДРЕСА_2 .

01 листопад 2007 року між КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_1 укладено договір № 11720 про постачання теплової енергії.

Підтвердженням постачання теплової енергії є акти підключення до джерела теплової енергії № 173/30248 від 18 жовтня 2021 року №173/30122 від 25 жовтня 2021 року, № 173/35333 від 25 жовтня 2022 року, № 173/32058 від 25 жовтня 2022 року, № 173/32328 від 02 листопада 2022 року, № 173/33558 від 06 квітня 2023 року.

Згідно актів обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 173/2249 від 04 грудня 2007 року та № 173/4609 від 16 серпня 2021 року система опалення приміщень за спірними адресами є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

За положеннями частини 1 статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В пункті 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно пунктів 25, 26, 30 вище вказаних Правил відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункту 2.1 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Міністерства будівництва України від 22 листопада 2005 року № 4).

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункту 2.2 вище вказаного Наказу).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року N 169, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 серпня 2019 року за N 982/33953 затверджено Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води.

Вище вказаним порядком установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року №169 внесені зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 683/2743/15-ц, провадження № 61-33787св18; від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819св20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1666 від 05 жовтня 2021 року належать нежитлові приміщення першого поверху № 79-1-:-79-7, 79-2а, 79-26, 79-2в в літ «А-5», загальною площею 69,0 кв.м, що розташовані по АДРЕСА_1 та на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 березня 2007 року належать нежитлові приміщення першого поверху № 100-2, 100- 3, 100-4 в будівлі літ. «А-5» загальною площею 19, 5 кв. м. по АДРЕСА_2 .

КП «ХТМ» надавались послуги з теплопостачання до вказаного житлового будинку, зокрема, і до нежитлових приміщень відповідачки, що підтверджується актами підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії та додатком до акту (а.с. 24-27).

Належні відповідачу нежитлові приміщення знаходяться у житловому будинку та відповідно мають загальну систему опалення з житловим будинком. Теплові мережі житлового будинку (у тому числі, трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплоспоживання.

З придбанням у власність нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку у відповідача, як їх власника, виник обов`язок брати участь у витратах на утримання та збереження майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №317/1636/16-ц, провадження № 61-19820св18.

Отже, відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач, та несе обов`язок зі сплати таких послуг, незалежно від факту укладення договору між сторонами.

Будь-яких доказів того, що у спірний період послуги, що надає позивач, ОСОБА_1 , як власником зазначених приміщень, не споживались, суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що 16 серпня 2021 року співробітниками КП «ХТМ» комісійною перевіркою були проведені обстеження та встановлено, що система опалення приміщень споживача є єдиною з системою опалення житлового будинку. Приписано укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, що підтверджується актом огляду системи теплоспоживання об`єкту за № 173/4609 від 16 серпня 2021 року (а.с. 23).

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком від 22 листопада 2005 року № 4 процедури.

Саме такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15 та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 683/2223/17. Колегія суддів не вбачає підстав відступити від цих правових висновків.

Таким чином, оскільки відповідачем відключення від централізованого опалення з дотриманням норм чинного законодавства не проводилось, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії на опалення.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки ОСОБА_1 користувалась наданими послугами КП «ХТМ», але не сплачувала за них, у неї виникла заборгованість перед підприємством, яка підлягає стягненню з неї на користь підприємства.

Посилання апеляційної скарги на те, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, а нежитлові приміщення за спірним договором використовуються ОСОБА_1 для провадження господарської діяльності, у зв`язку з чим, провадження у справі підлягає закриттю, судова колегія не може взяти до уваги, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

З огляду на те, що договір № 11720 від 01 листопада 2007 року укладений між КП «ХТМ» та фізичною особою ОСОБА_1 , колегія суддів не вбачає підстав для закриття провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2024 року

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина