КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Єрмаком Олегом Віталійовичем, на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 15 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно з яким просив:

- змінити розмір аліментів, визначений рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 20.08.2012 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 на 1/6 частину від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- змінити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 на 1/6 частину від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 20.08.2012 було ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу.

На підставі вказаного рішення Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 02.09.2016 відкрито виконавче провадження ВП№НОМЕР_1.

Протягом 2012-2022 років позивач сплачував аліменти у визначеному судом розмірі, проте в серпні 2022 року його сімейний стан змінився внаслідок народження другої дитини - ОСОБА_5

20.11.2023 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13.06.2023 і до повноліття дитини.

За вказаних обставин, позивач зазначав, що покладення на нього обов`язку сплати аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу на другу дитину істотно погіршило його матеріальне становище.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 15.07.2024 у задоволенні позову відмовлено (т. 2, а.с. 30-32).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, з 13.06.2023 його матеріальний стан істотно погіршився, оскільки рішенням суду на нього покладено ще одне аліментне зобов`язання, а сукупний обсяг утримань з заробітної плати склав 1/2 частину від усіх видів доходу.

При цьому, вважає, що роблячи висновок про покращення майнового стану позивача, суд першої інстанції не врахував інфляцію (індекс споживчих цін) та ріст цін на продовольчі товари і непродовольчі товари у період з 2013 по 2024 рік (а.с. 41-44).

04.11.2024 до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в якій він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 20.08.2012 по справі № 1024/1169/12 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до повноліття дитини (т. 1 а. с. 16, т. 2 а. с. 6 - 7).

Виконавчий лист по вказаній справі (1024/1169/12) перебуває на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №НОМЕР_1 від 02.09.2016 (т. 1 а. с. 32-33).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 , останній народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком є ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 15).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.11.2023 по справі ЄУН 369/8781/23 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.06.2023 до повноліття дитини (т. 1 а. с. 11-14, т. 1 а. с. 221 - 224).

Виконавчий лист по вказаній справі (ЄУН 369/8781/23) перебуває на виконанні у Вишневому відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві), що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 від 28.03.2024 (т. 1 а. с. 181).

Відповідно до довідок форми ОК-5 та ОК-7 ОСОБА_1 за період з 2022 року по 2023 рік отримував стабільно дохід, зокрема за вказаний період отримав 1162513,15 гривень доходу (т. 1 а. с. 17-28).

Відповідно до копії платіжної інструкції 0.0..1 ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 за березень 2024 у сумі 7453,09 грн. (т. 1 а. с. 130).

Відповідно до копій розписок ОСОБА_1 в період з липня 2023 року по березень 2024 року неодноразово (9 разів) сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 135-143).

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для задоволення позову, посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки з нього крім того стягуються аліменти на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини його доходу, а тому на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У свою чергу, відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у справі відсутні будь-які належні і достатні докази зміни матеріального стану позивача в бік погіршення після ухвалення вищенаведених судових рішень про стягнення аліментів.

Натомість, народження другої дитини та необхідність сплачувати на її утримання аліментів не є безумовною і самостійною підставою для зменшення розміру аліментів.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до рішення Ставищенського районного суду Київської області від 20.08.2012 по справі № 1024/1169/12 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 - сина ОСОБА_4 , та суперечитиме його інтересам.

Щодо посилань апелянта на інфляційне збільшення рівня цін за період з 2012-2024, слід зауважити, що при ухваленні рішення від 14.03.2023 про стягнення з позивача аліментів на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно Ставищенським районним судом Київської області оцінювався матеріальний стан позивач та його спроможність виплати аліментів з врахуванням зміни сімейного стану позивача в зв`язку з необхідністю утримання другої дитини позивача - ОСОБА_6 . Доказів того, з часу ухвалення вказаного судового рішення матеріальний та/або сімейний стан позивача змінився, матеріали справи не містить.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Крім цього, наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду, є тотожними із його поясненнями на обгрунтування позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав грунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Єрмаком Олегом Віталійовичем, - залишити без задоволення.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 15 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зміну розміру аліментів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова