КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №359/4126/23 Головуючий у І інстанції - Яковлєва Л.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/737/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

за участю секретаря судового засідання Никифорова І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Бориспільської міської ради - Байчаса Владислава Михайловича на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визнання права власності у порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бориспільської міської ради Київської області, в якому просив визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина.

До складу спадщини входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

25 грудня 1991 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 .

Позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачу нотаріусом відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2023 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з Бориспільської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 13 420 грн.

Не погоджуючись з указаним рішенням в частині стягнення судового збору відповідач Бориспільська міська рада Київської області подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Бориспільської міської ради Київської області сплаченого судового збору.

У мотивування скарги зазначає, що позивачем заявлено вимогу про визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а розподіл судових витрат не є позовною вимогою та не стосується суті спору.

Зауважує, що у справах про визнання права власності в порядку спадкування орган місцевого самоврядування визначений відповідачем лише в силу вимог закону і не є відповідачем у розумінні цивільного судочинства.

Вказує, що враховуючи характер правовідносин у цій справі та ту обставину, що саме відсутність правовстановлюючих документів стало єдиною підставою відмови нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також з урахуванням відсутності доказів наявності спору між сторонами, і доказів порушення, невизнання та оспорювання прав позивача з боку відповідача, та те, що Бориспільська міська рада Київської області не зверталась із заявою про визнання спадщини відумерлою стосовно спадкового майна у цій справі, відсутні підстави для покладення на Бориспільську міську раду Київської області судових витрат.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подав.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Позивач у судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами першою, четвертою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідачем оскаржується рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2023 року лише в частині стягнення судового збору, а тому в іншій частині апеляційним судом не перевіряється.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 420 грн.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 .

Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11 квітня 1995 року Рогозівською сільською радою Бориспільського району Київської області.

Родинні відносини між спадкодавцем ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 25 грудня 1963 року Рогозівсіль ЗАГС Бориспільського району Київської області.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 , 1920 року народження, склала 25 грудня 1991 року заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 , 1963 року народження.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У встановлений законом строк позивач звернувся до Бориспільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа №31/2021, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №63414812 від 03 лютого 2021 року та копію спадкової справ №31/2021.

Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні, докази протилежного в матеріалах справи не містяться.

03 лютого 2021 року державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Скрипкою А.О. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана відмова обґрунтована відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок.

Згідно довідки про право особистої власності робітника або службовця на жилий будинок, що видається у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину на будинок або його частину №403 від 27 вересня 1995 року, згідно із записом в погосподарській книзі виконавчого комітету Рогозівської сільської ради народних депутатів за №614 померлій ОСОБА_2 належить на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будівлями, який розташований на земельній ділянці Рогозівської сільської ради народних депутатів розміром 0,25 га і знаходиться в АДРЕСА_1 .

Також, відповідно до рішення про оформлення права власності на будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 , виданого 28 вересня 1995 року виконкомом сільської ради, встановлено, що було вирішено оформити право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на померлу ОСОБА_2

28 вересня 2020 року КП БРР БР БТІ на ім`я ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що будинок побудований у 1968 році.

З наявних в матеріалах справи документів судом установлено, що спору про спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , немає. Доказів протилежного до суду не надано.

Щодо розбіжностей в написані по батькові померлої ОСОБА_2 , судом встановлено, що експертом ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» проведено лінгвістичне дослідження з доданими документами, а саме: копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копією довідки про право особистої власності, в якій наведено відомості про ОСОБА_2 ; копією заповіту ОСОБА_3 ; копією витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, в якому наведено відомості про ОСОБА_2 . Так, імена по батькові ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 лінгвістично ідентичні, оскільки утворені від різних варіантів того самого імені: Олисей, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Єлисей відповідно. Згідно із чинним українським правописом, нормативною формою цього імені по батькові жіночого роду є ОСОБА_7 . Вказане підтверджується висновком експерта ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» №15891 від 19 квітня 2023 року.

На підставі викладеного судом першої інстанції дійдено висновку, що позивач ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, набув право власності на дане майно в порядку спадкування з моменту відкриття спадщини.

В цій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2023 року відповідачем не оскаржується.

При вирішенні питання про судові витрати суд першої інстанції послався на положення частини першої статті 133, частини першої статті 141 ЦПК України та встановив, що позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 13 420 грн згідно квитанції №4 від 04 травня 2023 року, у зв`язку з чим, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, стягнув з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 13 420 грн.

Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок здійснення судом розподілу судових витрат між сторонами.

Зокрема, нормами статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої та другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 08 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовною заявою (майновою вимогою) у 2023 році сплатив судовий збір у розмірі 13 420 грн, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору №4 від 04 травня 2023 року (а.с. 1).

Таким чином, зважаючи на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування задоволено у повному обсязі, у матеріалах справи наявні докази сплати позивачем судового збору за подання позовної заяви, колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 13 420 грн.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 752/1229/21 (провадження № 61-6250св22).

Доводи скаржника щодо відсутності підстав для стягнення з Бориспільської міської ради Київської області судового збору, понесеного ОСОБА_1 у зв`язку з поданням позовної заяви, не ґрунтуються на вимогах закону та зводяться до їх власного тлумачення відповідачем.

Отже, ситуація, за якої у випадку коли у справі про визнання права власності в порядку спадкування відповідачем виступає орган місцевого самоврядування, який є відповідачем в силу закону та не заперечує проти задоволення позовних вимог, за відсутності будь-якої правової норми, яка врегульовує це питання іншим способом, ніж зазначено у ЦПК України, застосовуються різні підходи у питаннях сплати судового збору, суперечить принципу рівності, який є одним з основних засад цивільного судочинства (пункт 2 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду в частині вирішення питання про судовий збір постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування в цій частині колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача Бориспільської міської ради - Байчаса Владислава Михайловича - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник