ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2106/24 Справа № 213/3721/23 Суддя у 1-й інстанції - Пополв В.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Агєєва О.В.

сторони:

позивач- Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року, ухваленого суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 06 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИВ

У вересні 2023 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.01.2020 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписавши анкету-заяву, він підтвердив свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та банком договір. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 66000 грн. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, але відповідач зобов`язання за договором повністю не виконав, своєчасно не надав банку кошти для погашення заборгованості. Станом на 17.07.2023 має заборгованість у загальному розмірі 34 495,92 грн., яку позивач, разом з судовими витратами, просить стягнути на свою користь.

Заочним рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 08.01.2020 року станом на 17.07.2023 року у розмірі 27 737 (двадцять сім тисяч сімсот тридцять сім) грн. 29 коп., яка є заборгованістю за кредитом.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 2158,14 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК», будучи незгодним з судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог про стягнення процентів подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення в частині відмовлених позовних вимог, просить його скасувати у цій частині, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні про стягнення процентів.

При цьому, скаржник зазначає, що Банк 08.01.2020 надав відповідачу відповідну інформацію у формі Паспорту споживчого кредиту, який було підписано позичальником і таким чином Кредитодавець ознайомив Відповідача з умовами споживчого кредитування.

Окрім того, після ознайомлення з умовами споживчого кредитування, Відповідачем 08.01.2020 була підписана Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, де зазначені основні умови кредитування, зокрема: тип кредиту відновлювальний; сума кредитного ліміту Розмір кредитного ліміту не перевищує 200 000 грн. для карт «Універсальна»; строк кредитування 12 місяців з прологанцією; процентна ставка, відсотків річних 43,2% для карт «Універсальна»; тип процентної ставки фіксована; порядок повернення кредиту; процентна ставка яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 86,4% для карт «Універсальна». Аналогічні умови були викладені і у підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту.

Позивач вважає, що оскільки Заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка особисто підписана відповідачем та у якій визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вини підлягають стягненню з позичальника на користь кредитора в примусовому порядку через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині стягнення тіла кредиту не оскаржується і в цій частині не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення процентів за користування кредитними коштами, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.01.2020 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (без номера), за яким позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно з Анкетою-заявою, відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з Умовами та Правилами і Тарифами банку.

За даним кредитним договором відповідачу була видана кредитна карта «Універсальна» з терміном дії 07/23.

Згідно з наданою позивачем довідкою, старт карткового рахунку було відбувся 08.01.2020 року, кредитний ліміт було встановлено у розмірі 500,00 грн., який в подальшому двічі зменшувався до 0,00 грн., а 31.10.2021 року був збільшений до 66 000,00 грн., 13.02.2023 зменшений до 29707,92 грн., а 03.03.2023 року зменшений до 0,00 грн.

Із виписки за договором б/н від 08.01.2020 року слідує, що відповідач в період з 08.01.2020 користувався кредитною карткою: знімав кошти з рахунку, здійснював оплату за товари, поповнював рахунок готівкою, здійснював перекази коштів на рахунки інших осіб, поповнював рахунок мобільного телефону тощо, і станом на 19.07.23023 витрати склали 330144,66 грн., надходження 295584,74 грн.

Із розрахунку позивача вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 17.07.2023 року його заборгованість перед позивачем становить 34495,92 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 27737,29 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 6 758,63 грн.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних виходив з того, що позивачем не доведений факт досягнення сторонами домовленості про сплату відповідачем відсотків у будь-якому розмірі, оскільки у Анкеті-заяві позичальника від 08.01.2020 відсутня умова про відповідальність клієнта у вигляді сплати відсотків за користування кредитом та їх розмір. Роздруківка витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та витяг з «Тарифів» не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з тарифів та витяг з умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, укладаючи кредитний договір. Також відсутні і докази того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах розмірах і способу нарахування, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Паспорт споживчого кредиту також не містить відомостей про те, що він є додатком саме до Договору від 08.01.2020 року, укладеному з відповідачем, тому суд дійшов висновку, що нарахування відсотків у даному випадку є безпідставним.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції та погоджується із доводами позивача в частині наявності підстав для стягнення процентів, з огляду на таке.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте, суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України).

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Колегія суддів не може погодитись із висновком суду про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Так, Банком на підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками надані наступні докази: розрахунок заборгованості (а.с.6-9), довідка про зміну умов кредитування (а.с.29); довідка про надання відповідачу кредитної картки Універсальна, строк дії якої 07/23 (а.с.29); Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка особисто підписана позичальником 08.01.2020 (а.с.30-37)) та де зазначена процентна ставка, відсотків річних 43,2% для карт «Універсальна»; тип процентної ставки фіксована; порядок повернення кредиту; процентна ставка яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 86,4% для карт «Універсальна»; Анкета-Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.38-39); Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 08.01.2020 та де зазначена інформація викладена у Заяві про приєднаннядо Умов та Правил надання послуг (а.с.40-43); ксерокопія паспорта позичальника ОСОБА_1 (а.с.47-48); виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 08.01.2020 по 19.07.2023 (а.с.10-27).

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги.

Наведені вище, надані позивачем докази підтверджують приєднання відповідача до умов договору в розумінні положень статті 634 ЦК України, оскільки, підписавши Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг та Паспорт споживчого кредиту, відповідач особисто ознайомилася з запропонованими йому умовами кредитування, тобто був обізнаний з умовами на яких отримав наданий позивачем кредит, а отже банк має право вимагати від позичальника виконання умов договору і в частині сплати відсотків за користування кредитними коштами.

У позові банк просив стягнути окрім тіла кредиту, також заборгованість за простроченими відсотками в сумі 6758,63 грн. станом на 17.07.2023 року (строк дії картки не закінчився 07/23).

За наведених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 6758,63 грн. підлягає повному задоволенню, а рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом б/н від 08.01.2020 року.

Згідно положенням ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду з апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір у сумі 4026 грн. (а.с.107).

Оскільки, з урахуванням стягнення судом апеляційної інстанції процентів за користування кредитом та стягнення судом першої інстанції заборгованості за тілом кредиту, позовні вимоги Банку до ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позову до суду в розмірі 2684 грн. та судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 4026 грн.

Суд першої інстанції, частково задовольнивши позов стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2158,14 грн., та оскільки з урахуванням апеляційного перегляду справи позов задоволено повністю, відповідно рішення суду в частині стягнутого судового збору підлягає зміні в частині збільшення розміру судового збору з 2158,14 грн. до 2684 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року в частині відмови Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками - скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, , рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299, заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 6 758,63 грн. та 4026 грн.судового збору за подачу апеляційної скарги.

Заочне рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року в частині стягнутого судового збору змінити, збільшивши розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з 2158,14 грн. до 2684 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: