ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________________________________________________
Провадження №2/756/1095/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря П`яла Ю.Б.,

представника позивача адвоката Тарасюка А.В.,

представника відповідача ТОВ «Автосос - Сервіс» Косовського Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосос-Сервіс» про стягнення страхового відшкодування, франшизи, майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення страхового відшкодування, франшизи, майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05.11.2020 о 20 год. 05 хв. на 379 км + 150 м автодороги Київ - Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вантажного автомобіля «МАН» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , зі спеціалізованою платформою для евакуації транспортних засобів, на яку було прикріплено автобус «Сетра», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, відбулося перекидання та механічне пошкодження автобусу «Сетра», д.н.з. НОМЕР_2 , а водію автомобіля «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 20.06.2022 кримінальне провадження №0000183 від 06.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Згідно висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз автотоварознавчої експертизи колісного транспортного засобу від 23.02.2021 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 становить 676448 грн., що є рівним вартості вказаного транспортного засобу станом до моменту дорожньо-транспортної пригоди, при цьому визначити ринкову вартість транспортного засобу станом після дорожньо-транспортної пригоди не представилося можливим.

12.01.2023 власник автомобіля «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 відповідно до розписки та довіреності передав пошкоджений транспортний засіб (залишки), за що отримав грошові кошти у розмірі 30000 грн.

Як пояснив позивач, ним також були понесені витрати на лікування у зв`язку з отриманням ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди на загальну суму 113204,96 грн.

Цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією автомобіля «МАН» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», з розміром страхового відшкодування 130000 грн. за шкоду заподіяну майну та 260000 грн. за шкоду заподіяну життю та здоров`ю, у зв`язку з чим позивач звернувся до вказаної страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, проте страхова компанія страхового відшкодування не виплатила.

Позивач вказує на те, що він неодноразово звертався до страхової компанії з метою отримання страхового відшкодування, проте не отримав ні відповіді, ні страхового відшкодування, у зв`язку з чим просив стягнути зі страхової компанії суму страхового відшкодування у розмірі 127400 грн., 113204,96 грн. витрат понесених на лікування, а також моральну шкоду у розмірі 5660,24 грн.

Крім того, позивач зазначав, що ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди виконував свої трудові обов`язки як водій ТОВ «Автосос-Сервіс», у зв`язку з чим з останнього просив стягнути різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою у розмірі 519048 грн., франшизу у розмірі 2600 грн., а також моральну шкоду у розмірі 94339,76 грн.

Також просив стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.11.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 28.02.2024, у справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав.

Представник відповідача ТОВ «Автосос-Сервіс» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не є власником пошкодженого майна. Крім того, вказував, що транспортний засіб було застраховано у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» з лімітом відповідальності за майнову шкоду на загальну суму 430 000 грн., і матеріали справи не містять відомостей щодо виплати позивачу страхового відшкодування. Також зазначив, що позивач жодним чином не звертався до ТОВ «Автосос-Сервіс» щодо врегулювання спору, натомість страхувальник відповідача - ТОВ «Океаніка Лоджистік» зверталося до позивача та повідомляло про наявність договору як обов`язкового так і добровільного страхування, а також пропонувало допомогу. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди заперечував, оскільки позивачем не надано доказів понесення будь-яких моральних страждань. При цьому зауважив, що пошкоджений автомобіль було відчужено його законним власником за суму, яка була визначена самостійно без урахуванням позиції ТОВ «Автосос-Сервіс».

Також відмітив, що відповідачу не було запропоновано викупу таких залишків, що могло зменшити або збільшити їхню вартість та призвести до відшкодування шкоди у позасудовому порядку.

У відповіді на відзив сторона позивача вказувала, що не була обізнана з наявністю укладеного договору добровільного страхування відповідача з ТОВ «Океаніка Лоджистік», відповідача про це їх не повідомляв. Вважають аргументи відповідача щодо неналежності позивача безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Як убачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 належить ОСОБА_3 (а.с. 15).

05.11.2020 о 20 год. 05 хв. на 379 км + 150 м автодороги Київ - Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вантажного автомобіля «МАН» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , зі спеціалізованою платформою для евакуації транспортних засобів, на яку було прикріплено автобус «Сетра», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, відбулося перекидання та механічне пошкодження автобусу «Сетра», д.н.з. НОМЕР_2 , а водію автомобіля «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Згідно витягу з ЄРДР, 06.11.2020 внесено відповідні відомості до реєстру щодо кримінального провадження №0000183 за ч.1 ст.286 КК України, потерпілий - ОСОБА_1 (а.с.17).

Згідно висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №21-5315 від 11.10.2021 (а.с.18-20), в умовах вказаної дорожньо-транспортної пригоди дії водія автомобіля «МАН» д.н.з. НОМЕР_1 не відповідали вимогам п.12.1 ПДР, створювали достатні умови для настання дорожньо-транспортної пригоди та з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з її настанням.

З висновку експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №79 від 22.10.2021 (а.с.24-25) убачається, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості.

28.10.2021 водію автомобіля «МАН» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вручено повідомлення про підозру, а 22.12.2021 складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.26-33).

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 20.06.2022 кримінальне провадження №0000183 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого (а.с. 35-36).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено судом, власником автомобіля «МАН» д.н.з. НОМЕР_1 є ТОВ «Експрес-Т», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 (а.с.22).

Згідно відповіді ТОВ «Експрес-Т» від 22.08.2022, вказаний транспортний засіб перебував на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди у тимчасовому користуванні ТОВ «Автосос-Сервіс» на підставі договору найму автотранспорту (а.с.39).

Станом на 05.11.2020 ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Автосос-Сервіс», що підтверджується листом ТОВ «Автосос-Сервіс» від 22.08.2022 (а.с.40), а також наказом ТОВ «Автосос-Сервіс» №21-к від 14.02.2019 (а.с.21).

Зазначені вище обставини стороною відповідачів не заперечувалися.

Згідно висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №21-136 автотоварознавчої експертизи колісного транспортного засобу від 23.02.2021, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 становить 676 448 грн., що є рівним вартості вказаного транспортного засобу станом до моменту дорожньо-транспортної пригоди, при цьому визначити ринкову вартість транспортного засобу станом після дорожньо-транспортної пригоди експерту не представилося можливим з посиланням на фізичне знищення КТЗ, у зв`язку з чим його вартість після дорожньо-транспортної пригоди або приймається такою, що дорівнює компенсації за зданий в утиль КТЗ суб`єкту господарювання, який має ліцензію, а здійснення відповідних операцій у відповідності до вимог чинного законодавства, або вартість КТЗ після дорожньо-транспортної пригоди не визначається (а.с.41-49). Вартість підготовки висновку склала 7452,86 грн., яка була оплачена стороною позивача, що підтверджується листом експерта №21-136 від 23.02.2021.

З матеріалів справи убачається, що позивачем були понесені витрати на лікування у зв`язку з отриманням ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди на загальну суму 113 204,96 грн., що підтверджується відповідними результатами досліджень, висновками, виписками, а також рахунками та чеками про оплату (а.с.59-74).

Факт ушкодження здоров`я та необхідності понесення на його відновлення витрат, стороною відповідачів не заперечувалося.

12.01.2023 власник автомобіля «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 відповідно до розписки та довіреності передав пошкоджений транспортний засіб (залишки) ОСОБА_4 , за що отримав грошові кошти у розмірі 30000 грн. (а.с.57,58).

Цивільно-правова відповідальність власника пов`язана з експлуатацією автомобіля «МАН» д.н.з. НОМЕР_1 на момент скоєння ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» на підставі договору (полісу) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/4270994 від 06.10.2020 (а.с.130), з розміром страхового відшкодування 130 000 грн. за шкоду заподіяну майну та 260 000 грн. за шкоду заподіяну життю та здоров`ю, франшиза - 2600 грн., а також на підставі договору №20.010100.1203-1231 добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 06.10.2020 з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну у розмірі 300 000 грн.

12.07.2021 водій пошкодженого автомобіля «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 звертався до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» з повідомленням про ДТП та виплату страхового відшкодування (а.с. 16).

Судом встановлено, що на момент розгляду справи шкода, завдана позивачу пошкодженням транспортного засобу та його здоров`ю, відшкодована не була, оскільки доказів на спростування вказаної обставини матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 36.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Статтею 36.2 Закону визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Суд звертає увагу на те, що відповідач ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» не заперечував проти заявлених до нього позовних вимог та не спростовував встановлених судом обставин.

Зважаючи на доведеність правомірності заявлених позовних вимог до страхової компанії, на користь позивача з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 127400 грн. (за вирахуванням франшизи у розмірі 2600 грн.), а також 113204,96 грн. витрат понесених на лікування.

Щодо позовних вимог до ТОВ «Автосос-Сервіс» суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності, в тому числі на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц та від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови від 09.11.2021 у справі №147/66/17 послідовно наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Водночас, відповідно до ч.3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вказана норма у главі 82 ЦК України визначає особливості розподілу повної відповідальності (ст. 1166 ЦК України) між особою, яка заподіяла шкоду та її страховиком. Стаття 1194 ЦК України, встановивши межі відповідальності особи, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність у розмірі, що перевищує страхове відшкодування, тим самим покладає решту відповідальності на страховика.

З огляду на вказане, положення статті 1194 ЦК України застосовуються до будь-яких правовідносин, в яких бере участь особа, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність.

Суд звертає увагу на те, що як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди, так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що внаслідок заподіяння шкоди під час дорожньо-транспортної пригоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема, на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Тобто, внаслідок заподіяння шкоди під час дорожньо-транспортної пригоди (настання страхового випадку) винуватець дорожньо-транспортної пригоди не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.

Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Відтак, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі ст. 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У частині третій ст. 12, ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі випадків наявності підстав звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права, зокрема, статтею 1166 ЦК України.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на позивача покладено обов`язок доведення наявності шкоди та її розміру.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України).

Згідно із ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У пункті 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 28 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно зі ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки та відповідають за завдану шкоду.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №204/5314/18 (провадження №61-17280св20), від 02.12.2021 у справі №753/17190/18 (провадження №61-4879св 21).

Позивач вказує, що відчуживши автомобіль «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 , ним фактично отримано компенсацію частини його реальної вартості і ця сума вирахувана із загальної суми майнової шкоди, разом із сумою страхового відшкодування та розміром франшизи, а залишок невідшкодованої частини підлягає стягненню з ТОВ «Автосос-Сервіс».

Разом з тим, позивач помилково ототожнив ціну продажу автомобіля, вказану у розписці, із реальною вартістю автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, оскільки ціна купівлі-продажу автомобіля у розписці наведена довільно, тобто на власний розсуд та за погодженням сторін, і не являється належним доказом його вартості після дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, надані позивачем довіреність та розписка не є договором купівлі-продажу транспортного засобу у розумінні положень ст.ст. 210, 655 ЦК України та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 у відповідній редакції.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пунктів 7.17, 7.18, 7.20 Методики якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. Вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ. Вартість технічно справних складників визначається на підставі результатів їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, а у разі необхідності - дефектування.

Суд звертає увагу, що відповідно до висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №21-136 автотоварознавчої експертизи колісного транспортного засобу від 23.02.2021, на дослідження було поставлене питання, зокрема, яка ринкова вартість автомобіля «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 після дорожньо-транспортної пригоди 05.11.2020, проте визначити цю вартість експерту не представилося можливим.

Експерт, у наданому висновку, фактично роз`яснив порядок визначення вартості залишків знищеного транспортного засобу, на що сторона позивача уваги не звернула.

Отже, вартість автомобіля, яка вказана у розписці не є визначеною у встановленому законом порядку вартістю автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим суд вважає неможливим врахувати визначену розпискою ціну автомобіля як реальну вартість автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено обставини, на які посилається сторона позивача при зверненні до суду із позовною заявою, у свою чергу, ТОВ «Автосос-Сервіс» не визнає вартості залишків пошкодженого транспортного засобу та вказує на те, що сторона позивача не вчинила жодних дій для можливого узгодження такої вартості чи проведення відповідної оцінки в межах норм чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 09.02.2023 в справі №369/7115/20 (провадження №61-4877св22), в якій вирішувалось питання можливості врахування для стягнення із заподіювача шкоди вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, яка визначена в договорі купівлі-продажу цього автомобіля за відсутності такого визначення при проведенні оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, № 15123/03, § 45, 06.12.2007).

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача до ТОВ «Автосос-Сервіс» щодо стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 519 048 грн, оскільки виходячи із вартості автомобіля, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, беручи до уваги одночасне відчуження цього автомобіля, такі вимоги не є обґрунтованими увагу на що, звертав представник ТОВ «Автосос-Сервіс».

Клопотання про призначення експертизи залишків пошкодженого транспортного засобу стороною позивача в ході розгляду справи не заявлялося з огляду на неможливість її проведення внаслідок відсутності автомобіля. Водночас, саме на позивача у деліктних правовідносинах покладено обов`язок доведення наявності шкоди та її розміру.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторона позивача не зверталася до суду із вимогою про стягнення із ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспортного засобу.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У відповідності до ст. 36.6 вказаного вище Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог до ТОВ «Автосос-Сервіс» в частині стягнення на користь позивача суми франшизи у розмірі 2600 грн.

Крім того, за змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, у разі якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно положень ст.ст. 23,24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Згідно ст.26-1 цього Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач посилався на те, що ним понесено моральні та душевні страждання внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, неможливості ним користуватися, порушення нормальних життєвих зв`язків та звичного способу життя, неможливості продовження активного життя, необхідності відвідування обстежень та консультацій, вживання ліків, порушення стосунків з оточуючими, друзями та знайомими, отримання стресу та втрати психологічної рівноваги у зв`язку з порушенням сталого побуту та тривалими незручностями, а також бездіяльності відповідачів щодо виплати страхового відшкодування та франшизи.

Разом з тим, враховуючи характер та ступінь вини відповідачів, глибину душевних та фізичних страждань позивача, зміну його звичного способу життя, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5660,24 грн., у відповідності до вимог ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а з ТОВ «Автосос-Сервіс» - моральну шкоду у розмірі 80000 грн. з огляду на те, що ТОВ «Океаніка Лоджистік» (страхувальник ТОВ «Автосос-Сервіс») неодноразово зверталося до позивача із пропозицією у своєму сприянні для урегулювання виниклої ситуації та надавало відповідні копії договір, які були предметом судового дослідження (а.с. 135-137).

Таким чином, суд визнає ту обставину, з урахуванням наявної медичної документації, що унаслідок контакту двох транспортних засобів, один із яких використовувався ТОВ «Автосос-Сервіс» у своїй господарській діяльності, позивач зазнав значних страждань.

В той же час, незгода із розміром моральної шкоди не повинна бути єдиною підставою для її компенсації тому, суд уважає, визначений вище розмір моральної шкоди таким, що буде відповідати принципу реальності та справедливості.

Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосос-Сервіс» про стягнення страхового відшкодування, франшизи, майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (м. Київ, просп. Володимира Івасюка, 4, корп. 6-А, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування у розмірі 127 400 грн.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (м. Київ, просп. Володимира Івасюка, 4, корп. 6-А, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування пов`язаного із витратами на лікування у розмірі 113 204, 96 грн.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (м. Київ, просп. Володимира Івасюка, 4, корп. 6-А, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 5 660, 24 грн.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосос-Сервіс» (м. Київ, вул. Звіринецька, 63, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 80 000 грн.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосос-Сервіс» (м. Київ, вул. Звіринецька, 63, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) франшизу у розмірі 2 600 грн.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (м. Київ, просп. Володимира Івасюка, 4, корп. 6-А, ) на користь держави судовий збір у розмірі 2 406,05 грн.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосос-Сервіс» (м. Київ, вул. Звіринецька, 63, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 914, 79 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 24.04.2024.

Суддя: Олексій ДИБА