Справа №443/1687/24
Провадження №2/443/732/24
РІШЕННЯ

іменем України

19 листопада 2024 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на житловий будинок та приналежних до нього господарських будівель і споруд в порядку спадкування,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Гивель В.П. подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відповідачі), у якій просить визнати за ОСОБА_1 право власності на весь садибний (індивідуальний) житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 , технічні характеристики якого наступні: 1) житловий будинок загальною площею 103,2 кв.м. «А-1», 2) веранда «а», 3) підвал «а/пд.», 4) сходи «а1», 5) сарай «Б», 6) сарай «В», 7) сарай «Г», 8) убиральня «Д», 9) ворота «1», 10) огорожа «3», 11) огорожа «4», 12) колодязь «К» в порядку спадкування за законом після смерті мами ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та за заповітом після смерті батька ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що рішенням Гніздичівської селищної ради Народних депутатів Жидачівського району Львівської області №96 від 14.08.1985 року (копія додається) визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за колгоспним двором головою якого являвся ОСОБА_9 . Згідно запису в будинковій книзі АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 відноситься до суспільної групи «колгоспний двір» та рахувалося за громадянами: голова двору ОСОБА_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_2 , 1961 р.н., син ОСОБА_3 , 1962 р.н., дочка ОСОБА_1 , 1973 р.н. 06.09.2010 помирає мама Позивачки, ОСОБА_8 . До дня смерті і на день смерті з ОСОБА_8 по даній адресі були зареєстровані: чоловік ОСОБА_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 , онук ОСОБА_10 , онучка ОСОБА_11 . Після смерті ОСОБА_8 Позивачка по справі прийняла спадщину на все майно померлої мами, у тому числі з урахуванням 2/3 часток у спадщині, від яких відмовився чоловік померлої ОСОБА_9 та син ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько Позивачки, ОСОБА_9 . До дня смерті і на день смерті з ОСОБА_9 по даній адресі були зареєстровані: дочка ОСОБА_1 , онук ОСОБА_10 , онучка ОСОБА_11 . Згідно заповіту від 14.11.2002 року за №508 ОСОБА_9 все своє майно заповів дочці ОСОБА_1 . Також, у відповідності до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №49259929 від 27.09.2017 року (копія додається) зазначено, що Позивачка одноосібно прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_9 . Щодо 2/5 часток у майні колгоспного двору, які мали б належати братам Позивачки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як членам вищезгаданого колгоспного двору, то остатні з 1986 року (понад три роки) не брали участі своєю працею чи коштами у веденні спільного господарства зазначеного колгоспного двору хоча були працездатними, строкової служби в той період не проходили та не хворіли, а отже втратили право на частки в майні двору. Відповідно, власниками часток у майні колишнього колгоспного двору були тільки Позивачка та її померлі батьки, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , після смерті яких вона одноосібно прийняла спадщину.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та задоволення позову у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та незаперечення проти задоволення позову. Окрім цього, у заявах вони підтвердили, що з 1986 року не брали участі своєю працею чи коштами у веденні спільного господарства в колгоспному дворі, який розташовувався у АДРЕСА_1 (станом на сьогодні Стрийський район ) Львівської області та головою якого був їхній батько ОСОБА_9 , хоча були працездатним, строкової служби в той період не проходили і не хворіли.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та незаперечення проти задоволення позову.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивачки подано заяву про розгляд підготовчого засідання за їх відсутності та призначення справи до судового розгляду (а.с.67), заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивачки, підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.80).

Відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про розгляд справи за його відсутності та незаперечення проти задоволення позову (а.с.46, 79).

Відповідачем ОСОБА_4 подано заяву про розгляд справи за її відсутності та незаперечення проти задоволення позову (а.с.49).

Відповідачем ОСОБА_5 подано заяву про розгляд справи за його відсутності та незаперечення проти задоволення позову (а.с.53).

Відповідачем ОСОБА_3 подано заяву про розгляд справи за його відсутності та незаперечення проти задоволення позову (а.с.58, 78).

Відповідачем ОСОБА_7 подано заяву про розгляд справи за її відсутності та незаперечення проти задоволення позову (а.с.61).

Відповідачем ОСОБА_6 подано заяву про розгляд справи за її відсутності та незаперечення проти задоволення позову (а.с.63).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 23.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.29-30).

Ухвалою підготовчого засідання від 21.10.2024 призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.68-69).

Ухвалою судового засідання від 20.11.2024 постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.73).

Позиція суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, врахувавши позицію відповідачів, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.07.1973 (а.с.22).

Згідно з свідоцтвом про шлюб від 04.03.2010 після реєстрації шлюбу між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 02.05.1994 прізвище дружини змінено на « ОСОБА_14 » (а.с.21).

На підставі рішення Гніздичівської селищної ради народних депутатів Жидачівського району Львівської області від 14.08.1985 № 96 видано свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння (житловий будинок) від 15.05.1986, згідно з яким цілий житловий будинок з приналежними будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_9 (а.с.7, 8).

Відповідно до виписки з будинкової книги від 12.09.2024 № 718 будинковолодіння АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 30.06.1990 рахувався за: голова двору ОСОБА_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_2 , 1961 р.н., син ОСОБА_3 , 1962 р.н., дочка ОСОБА_1 , 1973 р.н. (а.с.9).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Гніздичів Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 07.09.2010 (а.с.10).

Довідкою виконавчого комітету Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області від 13.09.2024 № 721 встановлено, що ОСОБА_8 постійно проживала в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті і на день смерті з ОСОБА_8 по даній адресі в АДРЕСА_1 (станом на сьогодні Стрийський район) Львівської області були зареєстровані: чоловік ОСОБА_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 , онук ОСОБА_10 , онучка ОСОБА_11 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.10.2011, зареєстрованого у реєстрі за № 1821, спадкоємцем майна ОСОБА_8 є її дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельної частки (паю) в майні ССП «Кохавино», площею 1,51 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Гніздичівської селищної Ради народних депутатів Жидачівського району Львівської області (а.с.12).

За змістом заповіту від 14.11.2002 та витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі, складеного у смт. Гніздичів та зареєстрованого у реєстрі за №508, ОСОБА_9 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що за законом матиме право заповів дочці ОСОБА_1 (а.с.15, 16, 17).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Гніздичів Жидачівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.03.2012 (а.с.13).

Довідкою виконавчого комітету Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області від 13.09.2024 № 722 встановлено, що ОСОБА_9 постійно проживав у АДРЕСА_1 (станом на сьогодні Стрийський район) Львівської області. До дня смерті і на день смерті з ОСОБА_9 по даній адресі в АДРЕСА_1 (станом на сьогодні Стрийський район) були зареєстровані: дочка ОСОБА_1 , онук ОСОБА_10 , онучка ОСОБА_11 (а.с.14).

Згідно з технічним паспортом від 28.11.2013 за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок А-1 загальною площею 103,2 кв.м., житловою площею 60,1 кв.м., сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», убиральня «Д», ворота 1, огорожа 3, огорожа 4, колодязь «К» (а.с.18-20).

Постановою приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу від 12.09.2024 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_9 у зв`язку з тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом (а.с.23).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права власності на майно у порядку спадкування за законом та заповітом, а також як члена колгоспного двору і неможливістю належного юридичного оформлення цього права у позасудовому порядку через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 697-XII) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною 2 статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон № 697-XII, яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Положення статей 17, 18 Закону № 697-XII щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітні та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15.04.1991, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частина 2 статті 1223 ЦК України).

Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень частини 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Нормою частини 1 статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з приписами частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За змістом частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Також, суд застосував норми статей 1216, 1218, 1220, 1233, 1258 ЦК України, які передбачають поняття спадкування, склад спадщини та її відкриття, поняття заповіту та черговість спадкування за законом.

Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір. Станом на 30.06.1990 у цьому будинку були зареєстровані голова двору ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , його дружина ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_1 .

Станом на 15.04.1991 ці особи залишалися членами колгоспного двору.

За життя ОСОБА_8 заповіту не складала. Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, до складу якої входили належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право власності на частку у майні колгоспного двору).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 були ОСОБА_9 , як чоловік спадкодавиці, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як діти спадкодавця.

За життя ОСОБА_9 зробив особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне йому на день смерті майно заповів дочці ОСОБА_1 . Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина, до складу якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (у тому числі право власності на частку у майні колгоспного двору).

Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак той відмовив їй у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.

Суд зауважує, що з огляду на час смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спірні відносини, пов`язані зі спадкуванням, регулюються ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_8 у встановленому законом порядку, про що свідчить видане їй свідоцтво про право на спадщину за законом.

З огляду на викладене, позивач ОСОБА_1 має обґрунтоване право власності на належну ОСОБА_8 частку у майні колгоспного двору житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Окрім цього, ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті батька ОСОБА_9 , яка постійно проживала з ним на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від спадщини, відтак в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті. Наявність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину з встановлених законом підстав, судом не встановлено.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 має обґрунтоване право власності на належну ОСОБА_9 частку у майні колгоспного двору житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Також, суд звертає увагу на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ствердили у поданих ними до суду заявах про наявність обставин, за яких вони вважаються такими, що втратили право власності на майно, яке належало колгоспному двору, оскільки з 1986 року не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, хоча були працездатними, строкової служби в той період не проходили та не хворіли. Відтак, їхні частки у майні колгоспного двору перейшли до тих членів колгоспного двору, які не заявляли про не претендування на частку у ньому, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .

З огляду на те, що право на ці частки також увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виходячи з викладених вище мотивів, їх успадкувала саме ОСОБА_1 .

Отже, підсумовуючи наведене, суд виснує, що ОСОБА_1 має обґрунтоване право власності на цілий житловий будинок, разом з приналежними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом, за заповітом, а також як член колгоспного двору, однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим її представник і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1233, 1235, 1236, 1261, 1268, 1273, 1296 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 200, 206, 259, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_5 ) про визнання права власності на житловий будинок та приналежних до нього господарських будівель і споруд в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «А-1», загальною площею 103,2 кв.м., житловою площею 60,1 кв.м., разом з приналежними господарськими будівлями і спорудами (сараєм «Б», сараєм «В», сараєм «Г», убиральнею «Д», воротами 1, огорожею 3, огорожею 4, колодязем «К»), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення 21 листопада 2024 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів