Провадження №2/760/1192/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді Усатової І.А.,

при секретарі Зеленчуку М.М.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих даруванням квартири,

В С Т А Н О В И В:

18.11.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих даруванням квартири.

Свої вимоги мотивує тим, що 22.07.2019 між нею та ОСОБА_2 , який є її батьком, було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 46,2 кв.м, житловою площею 27,1 кв.м, який був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценком А.М., зареєстрований в реєстрі за № 598.

Вказує, що відповідно до п. 3 цього договору дарувальник (відповідач) стверджував, що квартира, яка була предметом договору, на момент його укладення нікому не продана, не подарована та не відчужена іншим способом, під заставою (в тому числі податковою), забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо неї, а також прав у третіх осіб як у межах, так і за межами України немає, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесена.

Згідно з п. 4 договору квартира, яка відчужується, оглянута обдарованою (позивачем); недоліки або дефекти, що перешкоджали б її використанню за цільовим призначенням, на момент огляду не виявлені; претензій до дарувальника, щодо якісних характеристик відчужуваної квартири обдарованою не має і приймає її у технічному стані, призначеному за цільовим призначенням.

Зазначає, що того ж дня право власності на квартиру було зареєстроване за нею.

При цьому, станом на момент укладення договору за спірною квартирою обліковувалася заборгованість з оплати спожитої електроенергії у розмірі 36 614,35 грн., яка утворилася внаслідок неподання відповідачем, як попереднім власником квартири, до виконавців комунальних послуг щодо спірної квартири в якості належного підтвердження його не проживання у спірній квартирі протягом періоду часу з 05.09.2018 по 22.07.2019 установлених законом документів, а також несвоєчасного укладення відповідачем договору на постачання електричної енергії щодо спірної квартири із встановленням нового приладу обліку електричної енергії.

Тому, позивач вважає, що такими діями відповідач їй, як новому власнику квартири, завдав збитків на суму 36 614,35 грн., оскільки така заборгованість продовжила обліковуватися за спірною квартирою.

З огляду на це, посилаючись на статті 15, 16 та 22 ЦК України, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування збитків, пов`язаних з укладенням договору дарування квартири та набуттям права власності на квартиру, кошти у розмірі 36 614,35 грн. та судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25.11.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали відповідачем отримано 05.03.2021, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

У встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, а тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подали, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22.07.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 46,2 кв.м, житловою площею 27,1 кв.м, який був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценком А.М., зареєстрований в реєстрі за № 598.

Того ж дня право власності на цю квартиру було зареєстроване за ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3 цього договору дарувальник (відповідач) стверджував, що квартира, яка була предметом договору, на момент його укладення нікому не продана, не подарована та не відчужена іншим способом, під заставою (в тому числі податковою), забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо неї, а також прав у третіх осіб як у межах, так і за межами України немає, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесена.

Згідно з п. 4 договору квартира, яка відчужується, оглянута обдарованою (позивачем); недоліки або дефекти, що перешкоджали б її використанню за цільовим призначенням, на момент огляду не виявлені; претензій до дарувальника, щодо якісних характеристик відчужуваної квартири обдарованою не має і приймає її у технічному стані, призначеному за цільовим призначенням.

Пунктом 9 договору сторони підтвердили свою обізнаність про те, що за своєю природою договір дарування є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдарованої вчинення на його користь будь-яких дій майнового або немайнового характеру.

Відповідно до ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (ч. 1 ст. 718 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Особливістю договору дарування є те, що він завжди є безоплатним та добровільним.

Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 цієї статті визначено, що збитками є: (1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); (2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають наявність такої шкоди, протиправність її заподіяння, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача, наявність вини останнього в її заподіянні.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач вказувала, що до спричинення їй збитків призвели неправомірні дії відповідача, які полягали у неподанні відповідачем, як попереднім власником квартири, до виконавців комунальних послуг щодо спірної квартири в якості належного підтвердження його не проживання у спірній квартирі протягом періоду часу з 05.09.2018 по 22.07.2019 установлених законом документів, а також несвоєчасного укладення відповідачем договору на постачання електричної енергії щодо спірної квартири із встановленням нового приладу обліку електричної енергії.

Разом із цим, відповідач, як власник квартири, був наділений особистим правом на звернення до виконавців комунальних послуг щодо спірної квартири в якості належного підтвердження його не проживання у спірній квартирі протягом періоду часу з 05.09.2018 по 22.07.2019 установлених законом документів, а також на укладення договору на постачання електричної енергії щодо спірної квартири із встановленням нового приладу обліку електричної енергії.

Не здійснення таких дій відповідачем не може свідчити про порушення будь-яких прав позивача, оскільки, саме відповідач був власником спірної квартири у той період, а тому саме він вирішував які дії вчиняти щодо належного йому майна з метою реалізації його прав та обов`язків.

Більше того, не визначено таких зобов`язань відповідача перед позивачем і укладеним договором дарування.

З огляду на це суд, суд приходить до висновку, що позивачем у цьому випадку не доведено протиправності дій відповідача.

При цьому, та обставина, що після набуття права власності на квартиру позивачем за квартирою рахувалася наявна заборгованість, на переконання суду не може вказувати на наявність будь-яких збитків позивача, оскільки: (1) договір дарування позивачем було укладено добровільно та остання прийняла у дар спірну квартиру; (2) умовами укладеного договору сторони не вирішували будь-яких питань щодо погашення наявної заборгованості за житлово-комунальними послугами.

Окрім цього, якщо позивач вважає, що наявністю за спірною квартирою заборгованості за житлово-комунальні послуги порушуються будь-які її права, то остання не позбавлена права на звернення до суду за захистом такого свого права, у тому числі й шляхом розірвання цього договору та повернення сторін у попереднє становище перед укладенням договору дарування.

Також суд зазначає, що наявність заборгованості за комунальні послуги до укладення договору не свідчить про те, що позивачці заподіяні збитки.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що позивачем у цьому випадку не доведено факту заподіяння їй шкоди протиправними діями відповідача, а тому у задоволенні слід позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог..

Таким чином, з врахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позовних вимог, витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-82, 141, 169, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих даруванням квартири відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Усатова І.А.