Справа № 444/1268/24
Провадження № 2/444/669/2024
УХВАЛА

судового засідання

22 квітня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ :

До Жовківського районного суду Львівської області звернулося із позовом Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Заявою-Договором про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/2309/82/1075487 від 29.04.2021 року в сумі 72 629,05 грн., яка складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом 60 000,00 грн.; заборгованості за недозволеним овердрафтом 12 629,05 грн.

При зверненні із зазначеним вище позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу ОСОБА_1 , а саме: земельну ділянку Кадастровий номер: :01:008:0007, що розташована за адресою: Львівська обл., Жовківський район, та будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Заяву обґрунтовує тим, що 29.04.2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та громадянином України ОСОБА_1 було укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/2309/82/1075487 (Надалі по тексту «Заява-Договір»/»Кредитний договір»), згідно умов якої Кредитор надає клієнту послугу споживчого кредиту у формі кредитування рахунку (Кредит), під яким розуміються грошові кошти, що надаються клієнту на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Отже, з укладенням Заяви-Договору у Позичальника виник обов`язок повернути Банку Кредит та відсотки у строки та в розмірах чітко встановлених Заявою - Договором та Правилами, у разі прострочення якого Кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками.

Так, у зв`язку з невиконанням Позичальником умов Договору на адресу Позичальника було направлено вимогу про виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів, однак, у визначені Кредитором строки вимога не виконана, заборгованість повернуто так і не було.

Станом на 10.08.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем за Заявою-Договором становить: 72 629, 05 грн., яка складається із: заборгованості за дозволеним овердрафтом: 60 000,00 грн.; заборгованості за недозволеним овердрафтом: 12 629,05 грн.; В т.ч. простроченої заборгованості з обов`язкового щомісячного внеску: 21 002,05 грн.

Зважаючи на те, що Кредит не забезпечується іпотекою, умови Кредитного договору щодо погашення заборгованості Позичальником не виконуються, AT «Райффайзен Банк» має захистити своє порушене право, з метою забезпечення фактичного виконання рішення суду.

Згідно Інформаційної довідки від 27.02.2024 року №575799460 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - ОСОБА_1 належить на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: земельна ділянка Кадастровий номер: :01:008:0007 розташована за адресою: Львівська обл., Жовківський р. та будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, з огляду на те, що заявлені вимоги мають значний розмір та враховуючи відсутність належного виконання зобов`язання, в тому числі після пред`явлення досудових вимог та позову, - заявлений спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту на зазначене вище майно, є адекватним способом запобіганню можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, та недопущення відчуження цього майна під час розгляду справи (в т.ч. шляхом укладення як реальних, так і фіктивних правочинів), з метою подальшого приховання та унеможливлення його реалізації в тому числі через органи ДВС у випадку ухвалення рішення на користь позивача та звернення до відповідних органів із виконавчими документами.

Предметом позову у даній цивільній справі є вимога про захист прав і законних інтересів AT «Райффайзен Банк», порушених внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення заборгованості.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів направлених на недопущення утруднення чи неможливість виконання судового рішення, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Так, з підстав передбачених ст. ст. 149, 150 ЦПК України, зважаючи на дії Позичальника, які свідчать про його намір уникнути від сплати кредитної заборгованості, позивач вважає за необхідне клопотати перед судом про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заборгованість Позичальника є суттєвою та становить 72 629,05 грн., а обставини, що породили виникнення заборгованості вказують на неплатоспроможність Боржника (він не виконує взяті на себе боргові зобов`язання, відмовляється від запропонованих програм рефінансування, припинив відповідати на телефонні дзвінки працівників банку, тощо), у зв`язку з чим існують всі підстави забезпечити позов.

Позивач зазначає, що застосування заходів зустрічного забезпечення є недоцільним.

Зважаючи на викладене, позивач просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відповідно до ч.1 ч. 4 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Судом призначено розгляд заяви про забезпечення позову на 13 год. 30 хв. 18.04.2024 року, однак розгляд заяви було відкладено на 09 год. 50 хв. 22 квітня 2024 року у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по розгляду іншої справи (арк. спр. 75).

Суд, вивчивши та дослідивши подану заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

За змістом ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» звернуто увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Необхідно зазначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі статтею 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як встановлено з поданої позивачем заяви про забезпечення позову, така не містить доказів існування обставин, які унеможливлять виконання рішення суду, в разі не вжиття, вказаного в заяві виду забезпечення позову.

Так, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані на відчуження нерухомого майна, а саме земельної ділянки Кадастровий номер: :01:008:0007, яка розташована за адресою: Львівська обл., Жовківський р. та будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , а тому заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, в заяві про забезпечення позову не зазначено вартості майна, на яке заявник просить накласти арешт, що також унеможливлює встановити співмірність такого заходу забезпечення позову ціні позову.

З урахуванням сукупності вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149-153, 259-260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 22.04.2024 року.

Суддя Олещук М. М.