Справа №: 398/5874/24
провадження №: 2-з/398/40/24
УХВАЛА

Іменем України

"20" листопада 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Москалик В. В. в приміщенні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Ковальов Андрій Ігорович про забезпечення позову у справі № з383/5874/24 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Ковальов Андрій Ігорович до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору міни,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, яку подала до суду одночасно з пред`явленням позову до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору міни, просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та оголосити заборону на її відчуження. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат, ОСОБА_3 . У день смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачці було відомо, що за життя братові належала 1/2 частка трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64.1 м2, у т.ч. житловою - 37.3 м2, розташована на 2 поверсі дев`ятиповерхового будинку. Проте, почавши збирати документи для оформлення спадщини, позивачка з`ясувала, що 11.08.2022 ОСОБА_3 був укладений договір міни з ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Приходьком О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1384, за яким спадкодавець обміняв належну йому частку квартири на належні ОСОБА_2 3/10 частки житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 57.7 м2, у т.ч. житловою - 28.8 м2, з належними до нього господарсько-побутовими будівлями. Як вбачається з оспорюваного договору міни, наразі відповідачка є власницею 1/2 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , та на спадкування якої претендує ОСОБА_1 .

Зазначає, що вказане нерухоме майно у будь-який час може бути відчужене ОСОБА_2 , що істотно ускладнить або унеможливить виконання ухваленого судом рішення у випадку задоволення позову, з огляду на що, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, вважає за необхідне заявити клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та заборони відповідачці вчиняти певні дії, а саме - вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження зазначеного нерухомого майна. Просить до вирішення справи по суті ухвалою суду накласти арешт на належну ОСОБА_2 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64.1 м2, у т.ч. житловою - 37.3 м2, розташовану на 2 поверсі дев`ятиповерхового будинку, та оголосити заборону на її відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, розглянувши зміст заяви про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має порівнювати негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 320/3560/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі № 753/22860/17 зазначено, що "умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору міни, але при цьому заявник не обґрунтував доказами, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просять заявники, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач переконаний у існуванні небезпеки відчуження майна іншим особам, а тому, на думку позивача, необхідно накласти арешт на спірне нерухоме майно, а також заборонити вчиняти дії щодо нього.

Однак належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин чи обгрунтованого припущення заявник суду не надав.

У цивільному судочинстві відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на осіб, які звертаються з відповідною заявою.

Проте об`єктивних обставин, що несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду заявниками не наведено.

Виходячи з того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, суд не вбачає.

Оскільки заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на наявність ризиків та на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, обґрунтованих доказів, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та ґрунтується лише на припущеннях заявника, також захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у зв`язку з її необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивачу ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Суддя Вікторія МОСКАЛИК