Справа № 522/6269/24
Провадження № 2/522/4495/24
УХВАЛА

про залишення позову без руху

24 квітня 2024 року суддя Приморського районного суду м. Одеси, вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання особи із спадкодавцем та визнання особи такою, що не прийняла спадщину,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Блізінським Максимом Петровичем, до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання особи із спадкодавцем та визнання особи такою, що не прийняла спадщину.

Справу суддя отримала 23.04.2024 року.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд виходить із наступного.

Суддя відкриває провадження у справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Між тим, дослідивши зміст та матеріали позову, суд встановив, що позов підлягає залишенню без руху на підставі наступного.

Статтями 174-177 ЦПК України встановлені вимоги до заяв по суті справи, які подаються учасниками справи до суду.

Дослідивши матеріали позову, суд вважає, що позов не відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме позивачкою у позовній заяві не зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у представника позивачки-адвоката Блізінського Максима Петровича.

Положеннями ч. 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З позивних вимог вбачається, що позивачка звернулась до суду з двома позовними вимогами немайнового характеру, а саме: 1) встановлення факту не проживання особи із спадкодавцем; 2) визнання особи такою, що не прийняла спадщину.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що позовна заява була подана фізичною особою у 2024 році, а прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2024 році складає 3 028 грн., позивачці за подання до суду позовної заяви з вимогами немайнового характеру слід було сплатити судовий збір у розмірі 2 422,20 грн (1 211,20 грн.*2).

Між тим, доказів сплати судового збору за дві немайнові вимоги позивачкою до позову не додано.

Зазначене не дає підстав суду зробити висновок про належне оформлення позовної заяви у відповідності до ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Згідно ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу слід:

-надати позовну заяву та її копії, оформлені з дотриманням вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, з зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у представника позивачки-адвоката Блізінського Максима Петровича;

-сплатити судовий збір у сумі 2 422,40 грн. за дві немайнові вимоги.

Заяву про усунення недоліків разом з долученими документами необхідно надати до Приморського районного суду м. Одеси через канцелярію суду або через систему "Електронний суд".

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Практикою Європейського суду з прав людини (див. рішення у справі «Мельник проти України» (Melnyk v.Ukraine), заява № 23436/03, пункти 2223, від 28 березня 2006 року) встановлено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Норми, що регулюють правила подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Отже, з огляду на викладене суд приходить до висновку про залишення позову без руху та надання позивачці строку для їх усунення.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання особи із спадкодавцем та визнання особи такою, що не прийняла спадщину - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

У разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Домусчі Л.В.