КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №359/1794/23 Головуючий у І інстанції - Семенюта О.Ю.
апеляційне провадження №22-ц/824/765/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

за участю секретаря судового засідання Никифорова І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Уніка» про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь невідшкодовані збитки, спричинені ОСОБА_1 , у розмірі 308 357,35 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 29 вересня 2021 року приблизно о 07 годині 40 хвилин в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 3 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю марки «Tesla», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 були спричинені механічні пошкодження.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2022 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_2 , за статтею 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Посилався на те, що у мотивувальній частині судових рішень та у висновку експерта №СТ/016Е-22 від 22 лютого 2022 року зазначено, що саме відповідач порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 ПДР України, у зв`язку з чим сталась дорожньо-транспортна пригода.

Вказував, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», позивач звернувся до цієї страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування збитків, спричинених автомобілю марки «Tesla», номерний знак НОМЕР_1 .

28 липня 2022 року ПрАТ «СК «Уніка» за результатами розгляду заяви виплатило ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 92 092,65 грн.

Разом з тим, відповідно до замовлення-наряду СТО «Екстрім Лайна» №4052 від 13 жовтня 2021 року вартість ремонту автомобіля марки «Tesla», номерний знак НОМЕР_1 , становить 400 450 грн.

На підставі викладеного позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 62 071,70 грн.

У задоволенні позову в частині вимог про стягнення грошових коштів у більшому розмірі - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з указаним рішенням представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

У мотивування скарги зазначає, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу склала 93 092,65 грн, а сума сплаченого страхового відшкодування - 92 092,65 грн (93 092,65 грн - 1 000 грн (франшиза)), тобто в межах страхової суми відповідача (130 000 грн).

Уважає, що суд першої інстанції самовільно підвищив суму страхового відшкодування з 92 092,65 грн на 154 164,35 грн та здійснив стягнення з відповідача на повністю всю підвищену суму, незважаючи на те, що ліміт відшкодування страхової суми за страховим полісом складає 130 000 грн.

Вказує, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Відповідач та його представник у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Позивач у судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що з винного водія ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) у розмірі 154 164,35 грн та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком ПрАТ «СК «Уніка» у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, у розмірі 93 092,65 грн, з покладенням на відповідача суми франшизи у розмірі 1 000 грн, а саме у розмірі 62 071,70 грн (154 164,35 - 93 092,65 + 1 000).

Підстави для стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у більшому розмірі відсутні.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частинами першою, четвертою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що згідно копії схеми дорожньо-транспортної пригоди, пояснень ОСОБА_3 від 29 вересня 2023 року 29 вересня 2021 року приблизно о 07 годині 40 хвилин в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 3 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобі марки «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та марки «Tesla», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої автомобілю марки «Tesla», номерний знак НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження. Ця обставина підтверджується також копією протоколу технічного огляду транспортного засобу від 06 жовтня 2021 року.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2022 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_2 , за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

У висновку експерта №СТ/016Е-22 від 22 лютого 2022 року, складеного судовим експертом Стерниш О.М., зазначено, що у дорожній обстановці, яка склалася на момент дорожньо-транспортної пригоди, за зазначених у клопотанні вихідних даних, технічна можливість у водія автомобіля «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 уникнути зіткнення з автомобілем «Tesla», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , полягала у виконанні ним вимог п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, на що перешкод технічного характеру, згідно наданих на дослідження матеріалів, він не мав. У момент виникнення небезпеки для руху, водій «Tesla» ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Ford Focus» під керуванням ОСОБА_1 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, тобто виконуючи вимоги Правил дорожнього руху України. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених у клопотанні вихідних даних, у діях водія автомобіля «Ford Focus» ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та на виконання яких він перешкод технічного характеру, згідно наданих на дослідження матеріалів, не мав. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених у клопотанні вихідних даних, у діях водія автомобіля «Tesla» ОСОБА_3 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно наданих на дослідження матеріалів, не вбачається.

У мотивувальній частині постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 12 липня 2022 року зазначено, що висновок експерта №СТ/016Е-22 від 22 лютого 2022 року не суперечить матеріалам справи та ґрунтується на фактичних обставинах справи, який, з урахуванням показів поліцейського ОСОБА_4 , свідчить про наявність у діях водія ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Згідно з положеннями статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи також убачається, що ОСОБА_3 був власником автомобіля марки «Tesla», номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №203995121 від 13 травня 2021 року цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка».

За умовами п. 5 даного полісу страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн. У п.6 полісу встановлено франшизу у розмірі 1 000 грн.

ОСОБА_3 повідомив ПрАТ «СК «Уніка» про настання страхового випадку та надав відповідні пояснення.

Зі звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №15695 від 22 листопада 2021 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Tesla», номерний знак НОМЕР_1 , становить 154 164,35 грн.

Вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_3 внаслідок пошкодження вказаного транспортного засобу, визначеного з урахуванням фізичного зносу деталей, що підлягають заміні, без урахування ПДВ, складає 93 092,65 грн.

Згідно копії страхового акта/наказу №00462186 від 27 липня 2022 року сума страхового відшкодування визначена у розмірі 92 092,65 грн (вартість матеріального збитку з урахуванням зносу 93 092,65 грн - франшиза 1 000 грн).

ПрАТ «СК «Уніка» перерахувало ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 92 092,65 грн, що підтверджується платіжним дорученням №035922 від 28 липня 2022 року.

Відповідно до замовлення-наряду №4052 від 13 жовтня 2021 року вартість робіт та деталей, що підлягають заміні, в автомобілі марки «Tesla» становить 400 450 гривень; замовником робіт є ОСОБА_3

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до положень статей 3, 5, 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода завдана, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19.

Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (МСТБУ) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

При цьому, правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Тобто, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19.

Таким чином, зважаючи на те, що ПрАТ «СК «Уніка» на виконання умов договору страхування виплатило страхувальнику страхове відшкодування, розмір якого згідно страхового акта/наказу №00462186 від 27 липня 2022 року становить 92 092,65 грн та підтверджується платіжним дорученням №035922 від 28 липня 2022 року, при цьому відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №15695 від 22 листопада 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Tesla», номерний знак НОМЕР_1 , становить 154 164,35 грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, яка становить 62 071,70 грн (154 164,35 - 93 092,65 + 1 000 (франшиза)). В іншій частині доводи позивача є необґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно не взято до уваги замовлення-наряд №4052 від 13 жовтня 2021 року, згідно якого вартість робіт та деталей, що підлягають заміні, в автомобілі марки «Tesla» становить 400 450 грн, оскільки зі змісту вказаного документа неможливо встановити відносно якого автомобіля марки «Tesla» проводились роботи СТО «Екстрім Лайн» та в ньому відсутні відомості про номерний знак автомобіля, про його VIN код. Крім того, достовірність вказаного доказу спростовується звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №15695 від 22 листопада 2021 року.

Доводи апелянта, що відшкодовувати майнову шкоду, яка підтверджена належними та допустимими доказами, повинне ПрАТ «СК «Уніка», оскільки сума відшкодування не перевищує ліміт страхового відшкодування, який відповідно до полісу становить 130 000 грн, не заслуговують на увагу суду з огляду на положення статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, аргументи апеляційної скарги відхиляються колегією суддів, оскільки зводяться до власного тлумачення стороною відповідача норм матеріально та процесуального права, спростовуються матеріалами справи й не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають.

Обставин, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у правильності висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник