Провадження № 22-ц/801/2351/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 рокуСправа № 127/19465/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

Суддів Медвецького С. К., Оніщука В. В.,

розглянув у порядку письмового провадження справу № 127/19465/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.09.2024, ухвалене у складі судді Саламахи О.В. в приміщенні суду в м. Тульчин, -

в с т а н о в и в :

11.06.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом (вх № 51114) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами № 74844239 від 09.02.2022 в розмірі 16476,06 грн., з яких: 14652 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1824,06 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 10829-02/2022 від 10.02.2022 в розмірі 42430 грн, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 32430 грн - сума заборгованості за відсотками, всього заборгованість складає 58906,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Щодо договору № 74844239 від 9.02.2022.

9.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «ФК «1БАНК») та ОСОБА_1 укладено договір позики № 74844239.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1БАНК» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16476,06 грн, з яких: 14652 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1824,06 грн - сума заборгованості за відсотками.

Щодо договору № 10829-02/2022 від 10.02.2022.

10.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 10829-02/2022.

8.12.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 08122022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 08122022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 42430 грн, з яких: 10000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 32430 грн сума заборгованості за відсотками.

ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 74844239 від 9.02.2022 в розмірі 16476,06 грн., з яких: 14652 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1824,06 грн - сума заборгованості за відсотками; № 10829-02/2022 від 10.02.2022 в розмірі 42430 грн, з яких: 10000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 32430 грн сума заборгованості за відсотками. Всього заборгованість складає 58906,06 грн.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.09.2024 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами № 74844239 від 09.02.2022 в розмірі 16476,06 грн, з яких: 14652 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1824,06 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 10829-02/2022 від 10.02.2022 в розмірі 42430 грн, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 32430 грн - сума заборгованості за відсотками, всього заборгованість складає 58906,06 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судові витрати з оплати судового збору в сумі 3028 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх. № 10423 від 22.10.2024), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не враховано, що : кредитний договір № 74844239 від 09.02.2022 та № 10829-02/2022 від 10.02.2022 не містить підпису відповідача; позивачем не надано доказів укладання кредитних договорів та узгодження між сторонами істотних умов договорів; не надано доказів отримання відповідачем кредитів, відкриття їй рахунків, користування коштами та обґрунтований розрахунок заборгованості; передачі одноразового повідомлення від кредитодавця до позичальника та його приєднання позичальника до відповідного електронного повідомлення, а також доказів надсилання електронного повідомлення від позичальника до кредит ідентифікатора; не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували зарахування коштів відповідачу, а клопотання про витребування зазначених виписок позивачем не заявлено в суді першої інстанції; не надано доказів, що право вимоги дійсно перейшло до позивача, адже витяг до реєстру боржників до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 не містить підпису сторін фактору та клієнта, які б підтверджували перехід права вимоги за договором позики № 74844239 від 9.02.2022; відступлення права вимоги може здійснюватись лише щодо дійсної вимоги, що існувала на момент переходу права вимоги, тому до позивача не перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 74844239 від 09.02.2022, оскільки договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладено між ТОВ «ФК «1БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» ще до укладення кредитного договору № 74844239 від 09.02.2022; не надано витяги з реєстрів боржників до договорів факторингу, які підписані сторонами договору факторингу; позивачем нараховано відсотки на тіло кредиту поза межами строку кредитування.

Копію ухвали Вінницького апеляційного суду від 23.10.2024 про відкриття апеляційного провадження, копію апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.09.2024 отримано ТОВ «ФК «ЄАПБ» та представником ОСОБА_2 в системі «Електронний суд» 24.10.2024, а також засобами поштового зв`язку 4.11.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 67.

У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Щодо договору № 74844239 від 9.02.2022.

9.02.2022 між ТОВ «ФК «1БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 74844239, відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кошти в розмірі 14652 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, кінцева дата повернення позики 11.03.2022. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: процентна ставка (базова) за день користування позикою 1,99 %, знижена процентна ставка/день 0,6965 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою, за день 2,70 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка 906,08 %. Орієнтовна загальна вартість позики 17713,54 грн (п. 2.1, 2.2, 2.3).

Договір позики № 74844239 підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором 3nKFVqbCV2

ОСОБА_1 у договорі позики № 74844239 від 9.02.2022 у пункті 28 зазначено реквізит платіжного засобу - рахунок: НОМЕР_1 .

/а. с. 6-8/.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1БАНК» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників.

/а. с. 9, 10/.

28.07.2021 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 укладено додаткову угоду № 2

/а. с. 11/.

27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 укладено додаткову угоду № 12

/а. с. 12/.

Відповідно до реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16476,06 грн, з яких: 14652 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1824,06 грн - сума заборгованості за відсотками. За № 15459 зазначено кредитний договір № 74844239 боржник ОСОБА_1 сума заборгованості разом 16476,06 грн

/а. с. 14, 105-106/.

Відповідно до платіжної інструкції № 20397 від 31.10.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатив ТОВ «ФК «1БАНК» 4100804,37 грн, за відступлення прав вимоги згідно додаткової угоди № 12 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021.

/а. с. 98 зворотній бік/.

Щодо договору № 10829-02/2022 від 10.02.2022.

10.02.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 10829-02/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. Кредит надано у розмірі 10000 грн, терміном на 30 днів, дата повернення кредиту 11.03.2022. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: річні проценти від суми кредиту в розрахунку 0,50 % на добу 182,5 %, стандартна процентна ставка за добу 3 % в межах суми 2000 грн.

/а. с. 21, 22/.

26.04.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022, ТОВ «Інвеструм» та ОСОБА_1 погодили відстрочення виконання зобов`язання за договором на 15 днів, тобто до 10.05.2022, сума заборгованості становить 13630 грн

/а. с. 25/.

10.05.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022, відповідно до якої ТОВ «Інвеструм» та ОСОБА_1 погодили відстрочення виконання зобов`язання за договором на 7 днів, тобто до 16.05.2022, сума заборгованості становить 13310 грн

/а. с. 26/.

8.12.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 08122022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

/а. с. 27-29/.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 08122022 від 08.12.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 42430 грн, з яких: 10000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 32430 грн сума заборгованості за відсотками. За № 4478 зазначено кредитний договір № 10829-02/2022 боржник ОСОБА_1 сума заборгованості разом 42430 грн

/а. с. 31, 99 100 зворотній бік/.

Згідно платіжної інструкції № 19121 від 13.12.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатив ТОВ «ФК «Інвеструм» 1138762,02 грн, за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 08122022 від 08.12.2022

/а. с. 99/.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального прав з огляду на таке.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

У постанові Верховного Суду від 4.12.2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 (провадження № 12-61гс21) зроблено висновок, що «відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається».

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 7.11.2018 в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).

Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за договором № 74844239 від 9.02.2022.

У справі вставнолено, що зі змісту договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «ФК «1БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» /а. с. 9-10/ вбачається, що його сторонами фактично здійснено передачу одній від одної невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимоги, що існувала б у ТОВ «ФК «1БАНК» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору, в останнього не вказано.

Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова ВС від 24.04.2018 по справі № 914/868/17).

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності.

Ураховуючи те, що сторони договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 не досягли згоди з його істотних умов, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог про стягнення заборгованості за договором № 74844239 від 9.02.2022.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова ВС від 29.06.2021 року по справі № 916/2040/20).

Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині заслуговують на увагу.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за договором № 10829-02/2022 від 10.02.2022.

У позові ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 10829-02/2022 від 10.02.2022 в розмірі 42430 грн, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 32430 грн - сума заборгованості за відсотками.

Задовольняючи зазначену позовну вимогу в повному обсязі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів (виписки по рахунку) або інших письмових доказів, які б підтверджували розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Клопотання про витребування виписки по рахунку позивачем не заявлялось.

10.02.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 10829-02/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. Зі змісту договору встановлено, що кредит надано у розмірі 10000 грн, терміном на 30 днів, дата повернення кредиту 11.03.2022. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: річні проценти від суми кредиту в розрахунку 0,50 % на добу 182,5 %, стандартна процентна ставка за добу 3 % в межах суми 2000 грн /а. с. 21, 22/.

26.04.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022, ТОВ «Інвеструм» та ОСОБА_1 погодили відстрочення виконання зобов`язання за договором на 15 днів, тобто до 10.05.2022, сума заборгованості становить 13630 грн /а. с. 25/.

10.05.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022, відповідно до якої ТОВ «Інвеструм» та ОСОБА_1 погодили відстрочення виконання зобов`язання за договором на 7 днів, тобто до 16.05.2022, сума заборгованості становить 13310 грн

/а. с. 26/.

Колегія суддів вважає, що позивачем доведено наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 13310 грн, з яких 10000 грн заборгованість за тілом кредиту, 3310 грн заборгованість по процентам з огляду на укладену між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 додаткову угоду № 3 від 10.05.2022 до договору про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022 сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 7 днів, тобто до 16.05.2022. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 13310 грн. У зв`язку з відстроченням виконання зобов`язання за договором, клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка розрахунків : термін, на який гадано кредит, кількість днів 7; сума кредиту 10000; фіксована процентна ставка за день користування, % 0.50; сума відсотків за користування кредитом 3310 грн; кількість прострочених днів (у разі наявності) 0; до оплати (всього), 13310 грн.

Ураховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022 в розмірі 13310 грн, тому в цій частині позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню.

В іншій частині позивачем не надано доказів на підтвердження розміру заборгованості та право здійснювати нарахувати проценти з 16.05.2022, враховуючи що 16.05.2022 є датою повернення кредиту.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022 в розмірі 13310 грн, з яких 10000 грн заборгованість по тілу кредиту; 3310 грн заборгованість по процентам.

Оцінюючи аргументи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції також зазначає наступне.

Щодо доведеності укладання договору про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022.

У справі встановлено, що 10.02.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір № 10829-02/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. На договорі стоїть електронний підпис W0916 /а. с. 21, 22/.

26.04.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022, ТОВ «Інвеструм» та ОСОБА_1 погодили відстрочення виконання зобов`язання за договором на 15 днів, тобто до 10.05.2022, сума заборгованості становить 13630 грн. На договорі стоїть електронний підпис W971 /а. с. 25/.

10.05.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022, відповідно до якої ТОВ «Інвеструм» та ОСОБА_1 погодили відстрочення виконання зобов`язання за договором на 15 днів, тобто до 16.05.2022, сума заборгованості становить 13310 грн. На договорі стоїть електронний підпис W161 /а. с. 26/.

Позивачем доведено факт укладення кредитного договору між сторонами відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав договір про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

У постанові Верховного Суду від 7.10.202 по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

З огляду на зазначене, колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про те, шо позивачем не доведено укладення договору про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022 між сторонами.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредитів, відкриття їй рахунків, користування коштами, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що спростовують позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022, оскільки позивачем на підтвердження зазначеної позовної вимоги надано до суду : копію договору про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022 /а. с. 21-23/; інформація та контактні дані кредитодавця /а. с. 24/; копію заяви від 26.04.2022 на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, копія додаткової угоди № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022 /а. с. 25/; копію заяви від 10.05.2022 на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, копію додаткової угоди № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022 /а. с. 26/. Відповідачем не надано доказів на спростування даної позовної вимоги, зокрема виписки з рахунку (про неотримання кредитних коштів) тощо.

Аргументи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів, що право вимоги дійсно перейшло до позивача за договором про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022, суд апеляційної інстанції вважає необгрунтваними, адже на підтвердження переходу права вимоги до відповідача суду було надано позивачем наступні докази : копію договору факторингу № 08122022 від 8.12.2022 /а. с. 27-29/; копію акта прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 08122022 від 8.12.2022 /а. с. 30/; копію витягу з реєстру боржників від 8.12.2022 до договору факторингу № 08122022 від 8.12.2022 /а. с. 31/; реєстр заборгованості за кредитним договором № 10829-02/2022 від 10.02.2022 за період з 8.12.2022 по 30.04.2024 /а. с. 38/; копію платіжної інструкції № 19121 від 13.12.2022, оплата за відступлення прав вимоги за договору факторингу № 08122022 від 8.12.2022 /а. с. 99/; копію реєстру боржників від 8.12.2022 до договору факторингу № 008/22022 від 8.12.2022 /а. с. 99-104/.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідачем не надано доказів на спростовування презумпції правомірності договору факторингу № 08122022 від 8.12.2022.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

При поданні позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплачено судовий збір в сумі 3028 грн. (ціна позову 58906,06, задоволено судом апеляційної інстанції 13310, розрахунок 3028 (ставка судового збору сплачена за позовні вимоги) х 22,59 % (задоволена частина позовних вимог) = 684.02 грн).

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в сумі 4542 грн (розрахунок 4542 х 77.41 % (відмовлена частина вимог позову) = 3515.96 грн).

Враховуючи зазначене, а також положення частини десятої статті 141 ЦПК України, з позивача слід стягнути на користь відповідача різницю витрат по сплаті судового збору в сумі 2831.94 грн. (розрахунок 3515.96 - 684.02 = 2831.94).

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.09.2024 у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_2 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» // заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 10829-02/2022 від 10.02.2022 в розмірі 13310 грн, з яких 10000 грн заборгованість по тілу кредиту; 3310 грн заборгованість по процентам.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» // на користь ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_2 / судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2831 (дві тисячі вісімсот тридцять одна) гривня 94 копійки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. К. Медвецький

В. В. Оніщук