Провадження № 2-п/679/5/2024
Справа № 679/707/23
У Х В А Л А

15 квітня 2024 року місто Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Грибанова Л.О., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ДП «НАЕК «Енергоатом»), від імені і за дорученням якого діє Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» (ВП «ХАЕС»), до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги,

встановив:

11 квітня 2024 року (вх. №2215/24 від 11 квітня 2024 року) до Нетішинського міського суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Нетішинського міського суду від 21 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ДП «НАЕК «Енергоатом», в особі ВП «ХАЕС», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги, в обґрунтування якої зазначено, що, відповідно до вказаного рішення суду позов про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги задоволено повністю, і, відповідно, з відповідача заявника ОСОБА_1 , на користь позивача ДП «НАЕК «Енергоатом», в особі ВП «ХАЕС», стягнуто заборгованість, з урахуванням штрафних санкцій, станом на 23 лютого 2022 року, не зважаючи на термін дії на території України карантину, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у визначений період часу, який мав місце з 11 березня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Рішення Нетішинського міського суду від 21 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ДП «НАЕК «Енергоатом», в особі ВП «ХАЕС», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги заявник ОСОБА_1 отримала 19 березня 2024 року, відповідно до заяви від 18 березня 2024 року (вх. №1605/24 від 18 березня 2024 року), у зв`язку з чим, остання вважає за необхідне поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Нетішинського міського суду від 21 серпня 2023 року.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України), що, окрім того, закріплено у ст.16 ЦК України, за приписами якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Крім того, під час здійснення судочинства національні суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод №ETS N 005 від 04 листопада 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.10 ч.4 ЦПК України).

Також, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України).

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Так, за приписами ст.284 ч.3 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно зі ст.127 ч.1 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли ЦПК України встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, вичерпний перелік обставин, які вважаються поважними у розумінні ст.127 ч.1 ЦПК України та є достатніми для поновлення пропущеного процесуального строку, норми цивільного процесуального закону не містять, і останні визначаються судом у кожному конкретному випадку окремо, у урахуванням фактичних перешкод, які унеможливлюють звернення до суду в межах встановленого процесуального строку.

Наслідки пропущення процесуальних строків визначені у ст.126 ч.1 ЦПК України, за змістом якої право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ЦПК України.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, складовою частиною якого є правова визначеність.

Тож, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, необхідно виходити з того, що реалізуючи положення ст.6 п.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі, й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух, при цьому, право на суд не є абсолютним, і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Водночас, у постанові ВС від 11 вересня 2019 року (справа №487/10132/14-ц) зазначено, що порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», вжитих у ст.261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості й обов`язку особи знати про стан її майнових прав, і тому доведення факту, через який сторона не знала про порушення її цивільного права і саме з цієї причини не звернулася за захистом до суду, недостатньо, позивач/відповідач повинен також довести те, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права.

Таким чином, суд, приймаючи до уваги вищевикладене, дослідивши матеріали цивільного провадження, з`ясувавши фактичні обставини справи, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення питання, в тому числі, враховуючи отримання заявником ОСОБА_1 рішення Нетішинського міського суду від 21 серпня 2023 року саме 19 березня 2024 року, що засвідчує власноручний текст з підписом останньої (вх. №1605/24 від 18 березня 2024 року), вважає за необхідне заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ДП «НАЕК «Енергоатом», в особі ВП «ХАЕС», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги, залишити без розгляду, оскільки, за правилами цивільного процесуального законодавства, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, так як із заявою про скасування заочного рішення Нетішинського міського суду від 21 серпня 2023 року заявнику ОСОБА_1 необхідно було б звернутися протягом двадцяти днів з дня вручення їй повного заочного рішення суду, тобто, до 08 квітня 2024 року, включно, проте, останньою така заява до суду була подана лише 11 квітня 2024 року (вх. №2215/24 від 11 квітня 2024 року), і будь-яких поважних причин, які б свідчили про об`єктивну неможливість, в тому числі, про наявність непереборних обставин, що не залежать від волевиявлення заявника та які перешкоджали б звернутись до суду в межах процесуального строку, визначеного ст.284 ЦПК України, або ж дійсно були пов`язаними з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, які, окрім того, мають бути підтверджені відповідними та належними доказами, в заяві ОСОБА_1 не наведено, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 127, 284 ЦПК України,

постановив:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на падання заяви про перегляд заочного рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ДП «НАЕК «Енергоатом», в особі ВП «ХАЕС», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги відмовити.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ДП «НАЕК «Енергоатом», в особі ВП «ХАЕС», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів із дня її проголошення/складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення/складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Суддя: