Справа № 585/3236/24
Номер провадження 2/585/925/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 23 липня 2024 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, і просить: 1. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно її малолітньої дитини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 2. Зобов`язати Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 3. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В обґрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього та відповідача, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася донька, ОСОБА_3 , про що складений відповідний актовий запис № 60. У зареєстрованому шлюбі з матір`ю дитини він не перебуваю. З грудня 2022 року він та відповідач проживали разом як чоловік та дружина. Після народження дитини, він забрав доньку з пологового будинку у м. Біла Церква разом з ОСОБА_2 до кв. АДРЕСА_1 . 26.01.2024 року відповідач покинула його та дитину, перестала приймати участь у її вихованні, в тому числі надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання доньки. Що стало причиною того, чому ОСОБА_2 покинула сім`ю, йому не відомо, як не відомо й де вона зараз перебуває, зв`язку з нею немає. 01.02.2024 року він переуклав договір оренди кв. АДРЕСА_1 з її власницею для подальшого проживання разом з донькою. Жодної матеріальної допомоги на утримання своєї доньки від початку припинення стосунків відповідач не надавала і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не бачиться з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Його донька не отримує від матері жодного подарунку, жодної іграшки. На даний час до Роменського міськрайонного суду Сумської області ним подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки, ОСОБА_3 . У березні 2024 року він познайомився з жінкою, ОСОБА_5 , яка з початку квітня 2024 року мешкає з ним та його донькою в кв. АДРЕСА_1 , допомагає у догляді за дитиною та її вихованні. Таким чином, з початку лютого 2024 року відповідач навіть не бачила жодного разу свою доньку. Викладене вище свідчить виключно про одне: відповідач ОСОБА_2 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідувала і не відвідує доньку, навіть не намагається це робити. Тобто, мати дитини жодним чином не приймає участі у житті доньки. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Відповідно до п. 16 вказаної постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначене, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення його батьківських прав. Вважає доводи, які викладені у цій позовній заяві свідчать про винність в умисному ухиленні матері від виконанні своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки. Згідно з ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Викладені у позові обставини підтверджуються договором оренди квартири, свідками, письмові показання яких додані до позову. Оригінали письмових доказів, які подані в засвідчених копія до цього позову знаходяться у позивача. Орієнтовний розрахунок суми судових витрат у зв`язку з розглядом цієї справи на даний час складається з суми сплаченого судового збору.

30 липня 2024 року провадження у справі відкрито і призначено підготовче судове засідання.

28 серпня 2024 року закрито підготовче засідання і справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач не прибув, причини неявки не повідомив, про відкладення розгляду не клопотав. В позовній заяві вказав, що просить справу розглянути без його участі. Не заперечує проти заочного рішення, позовні вимоги підтримує повністю.

4 листопада 2024 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких вказано, що 22.10.2024 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області винесено Рішення № 854, яким було затверджено висновок Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Він з такими висновками Служби у справах дітей та виконавчого комітету Білоцерківської міської ради не згоден, питання доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав матері дитини розглянуто не повно, поверхнево та не об`єктивно. Як посадові особи Служби у справах дітей, так і на засіданнях виконавчого комітету при розгляді питання доцільності позбавлення матері дитини батьківських прав примушували його займатися розшуком відповідача. При цьому у вище зазначеному Рішенні визначено, що він з відповідачкою мешкав з грудня 2023 року більше року, тобто визнано факт того, що мати дитини вже тривалий час ним та дитиною не проживає. Також, незрозумілими є твердження дільничного лікаря-педіатра, що саме мати дитини приводить останню на медичні огляди. На засіданні виконкому такий лікар не був присутній, будь-яких письмових пояснень від лікаря теж немає. Та й викликає великі сумніви, що лікар-педіатр достовірно пам`ятає всіх дітей, які його відвідують та їх батьків. Обстеженням житлово-побутових умов проживання дитини, яке здійснено Службою у справах дітей, фактично встановлено, що у квартирі мешкають батько та його донька і не встановлено, що у цій квартирі проживає відповідач. При розгляді справи по суті та винесенні рішення просить не брати до уваги вище зазначене Рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради та висновок третьої особи як необгрунтовані, безпідставні, необ`єктивні та вирішені поверхнево.

Відповідач до суду не прибула, про час та місце розгляду повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання. 7 листопада 2024 року до суду надійшла заява наступного змісту: «Я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю визнаю позов ОСОБА_1 до мене про позбавлення мене батьківських прав відносно нашої доньки, ОСОБА_3 . Підтверджую викладені у позові обставини. Прошу справу № 585/3236/24 за позовом ОСОБА_1 до мене про позбавлення батьківських прав, яка перебуває на розгляді Роменського міськрайонного суду Сумської області розглянути без моєї участі». На заяві виконано підпис та вказано - ОСОБА_2 .

Третя особа - служба у справах дітей Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, явку представника не забезпечила, про відкладення розгляду не клопотала. 4 листопада 2024 року, від служби у справах дітей, надійшов висновок орану опіки та піклування - рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 22 жовтня 2024 року «Про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її малолітньої дочки ОСОБА_3 ».

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 і в свідоцтві про народження її батьками вказані - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с. 5 ).

До позовної заяви також додано договір оренди квартири, що укладений ОСОБА_6 на строк до 1 лютого 2025 року, письмові показання свідків ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , квитанцію про сплату судового збору (а.с. 6-10).

В рішенні Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, від 22 жовтня 2024 року, «Про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її малолітньої дочки ОСОБА_3 », вказано: Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради розглянув пояснювальну записку служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 09 жовтня 2024 року № 2550/02-08 про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради з цього питання (витяг із протоколу від 09 жовтня 2024 року № 19). Встановлено, що в провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області згідно з ухвалою від 30 липня 2024 року перебуває справа № 585/3236/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Під час розгляду матеріалів справи встановлено, що позивач і відповідач не перебували в зареєстрованому шлюбі, вони фактично більше року з грудня 2022 року проживали однією сім`єю в місті Біла Церква. В цей період 11 січня 2024 року у них народилася дочка ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 17 січня 2024 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Як стверджує позивач у заяві до суду, відповідач через два тижні після народження дитини, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_6 , покинула його з новонародженою дочкою і до сьогодні жодним чином не бере участі в житті немовляти, повністю самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків. У позові зазначено, що відповідач після втечі з дому ніколи навіть не телефонувала позивачу й не бачилася з дочкою. Де вона мешкає, позивачу не відомо, тому йому доводиться самостійно вирішувати всі питання, що стосуються забезпечення життєдіяльності дитини на належному рівні. Водночас дільничий лікар-педіатр ОСОБА_9 стверджує, що систематично на медичний огляд з дитиною приходила її мати ОСОБА_2 . Позивач ОСОБА_1 повідомив, що матеріальну державну допомогу при народженні дитини оформлено за заявою відповідача, а отримує кошти, які перераховуються на картку матері дитини, він особисто. Наразі ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , разом із малолітньою дочкою проживає в орендованій однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . В помешканні створені задовільні житлово-побутові умови для проживання дитини та її розвитку (акт обстеження житлово-побутових умов, складений службою у- справах дітей Білоцерківської міської ради 11 вересня 2024 року). Під час обстеження умов проживання сім`ї в квартирі перебував позивач із дитиною. Він повідомив, що живе в помешканні удвох із дочкою, а з квітня 2024 року йому допомагає доглядати за дитиною знайома жінка ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , однак не проживає в цьому помешканні з народження, як зазначено в інформації служби у справах дітей Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області (лист від 15 серпня 2024 року № 01-12/44), наданій на відповідний запит служби у справах дітей Білоцерківської міської ради. Стало відомо, що певний час вона проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 . Наразі, як зазначено в листі, місце проживання відповідача не відоме, тому не вдалося обстежити її житлово-побутові умови. Статтею 166 Сімейного кодексу України передбачено, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. В Постанові Верховного Суду України від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зазначено, що суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання щодо доцільності підготовки та подання до суду висновку органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , двічі розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради Київської області в присутності позивача ОСОБА_1 : 25 вересня й 09 жовтня 2024 року. Комісія, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 із зазначеного питання й дослідивши документи у справі, дійшла згоди, що в діях ОСОБА_2 , яка засобами онлайн зв`язку була повідомлена про час і місце проведення засідання комісії, але не з`явилася на засідання й не пояснила причин своєї відсутності, відсутні конкретні факти ухилення нею від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини, тому позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наразі є недоцільним і таким, що не відповідає інтересам дитини, та рекомендувала службі у справах дітей Білоцерківської міської ради підготувати й подати до суду відповідний проект рішення виконавчого комітету - висновок органу опіки та піклування. Враховуючи вищезазначене, керуючись інтересами дитини та на підставі статей 19, 141, 150, 157, 164, 171 Сімейного кодексу України, статей 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», статті 40, частини другої статті 42, частини шостої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (зі змінами), орган опіки та піклування - виконавчий комітет міської ради вирішив: 1.Правові підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутні. 2. Позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є недоцільним і таким, що не відповідає інтересам дитини. 3.Доручити службі у справах дітей Білоцерківської міської ради надати до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області цей висновок органу опіки і піклування.

Дослідивши матеріали зібрані у справі суд дійшов висновку що між сторонами склалися спірні правовідносини щодо належного виконання батьківських обов`язків та позбавлення батьківських прав.

Відповідно ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно частин 4-5 статті 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно вимог п.2) ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За встановлених обставин, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає.

Вирішуючи спір, суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач дійсно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, і таке ухилення є винним, оскільки на підтвердження заявлених вимог, позивач лише вказав свої доводи і надав покази свідків, які суд не може покласти в основу рішення про позбавлення батьківських прав, з тих підстав що дані особи в судовому засіданні не допитувалися і позивач не клопотав про їх допит. Крім цього покази даних свідків є повністю ідентичними за змістом і формою, що свідчить, що вони були сформовані однією особою. Крім цього, орган опіки та піклування заперечує доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, що також свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому суд враховує не лише резолютивну частину рішення виконавчого комітету (висновку органу опіки та піклування), а й мотивувальну, в якій вказано, що в діях ОСОБА_2 відсутні конкретні факти ухилення від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини. Тобто орган опіки та піклування не здобув достатніх підстав для висновку про ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що вона ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Проте встановлених у справі обставин недостатньо для висновку про умисне невиконання відповідачем батьківських обов`язків.

Що стосується визнання відповідачем заявленого позову, суд відмічає, що адреса вказана в заяві від імені ОСОБА_2 , не співпадає з адресою, яка є в матеріалах справи. Заява відповідача направлена до суду поштою, проте документів, які підтверджують, що дана зава сформована і підписана саме ОСОБА_2 до неї не додано, зокрема на надано копії документа, який би засвідчував особу відповідача. При цьому суд також відмічає і ту обставину, що справа перебуває на розгляді з 30 липня 2024 року і призначалася до підготовчого розгляду та двічі до судового, проте відповідач поштову кореспонденцію не отримувала і до суду поверталися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку з чим суду не зрозуміло з яких джерел відповідачу відомі обставини, викладені у позові, які позивач, у поданій суду заяві, «підтверджує». Вказані обставини дають суду підстави критично ставитися до поданої заяви і не брати її до уваги. Крім цього, в даному випадку суд не може застосувати визнання відповідачем позову, як підставу для задоволення позову, оскільки таке визнання порушує правата інтереси інших осіб, а саме дитини.

Вирішуючи спір суд враховує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Проте даних що до ОСОБА_2 взагалі вживалися будь-які заходи впливу, пов`язані з неналежним виконанням чи невиконанням батьківських обов`язків, суду не надано.

Крім цього, позивач не залучив до участі у справі відповідний орган опіки і піклування, хоча в позові посилався на ст. 19 СК України і навіть навів зміст, де вказано про обов`язкову участь органу опіки та піклування.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 150, 164 СК України, ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 18 листопада 2024 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга