Справа № 206/1988/24
Провадження № 2-о/206/352/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

присяжних Лещенко К.М., Александрова О.М.

за участю:

секретаря судового засідання Лукінова Б.В.

прокурора ОСОБА_1 ,

захисника особи, стосовно якої вирішується питання, адвоката Мелешка І.В.

представника заявника - лікаря-психіатра ОСОБА_2

особи, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про надання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернулася до суду із заявою про надання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В обґрунтування заяви зазначено, що 15.04.2024 ОСОБА_3 була госпіталізована до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу (діагноз): шизофренія, параноїдна форма.

У судовому засіданні лікар - психіатр підтримала заяву та вказала, що наразі психічний стан ОСОБА_3 не стабільний, остання має шість гостпіталізацій, вдома підтримуючу терапію не приймає, потребує подальшого лікування у стаціонарному відділенні.

У судовому засіданні прокурор підтримала заяву.

У судовому засіданні захисник, особи, стосовно якої вирішується питання, адвокат Мелешко І.В. щодо вирішення вказаного питання покладалась на розсуд суду.

У судовому засіданні ОСОБА_3 зазначила, що не погоджується із заявою лікаря, оскільки вона не хворіє. Перебуває в шосте на лікуванні, але їй не зрозуміло з яких підстав. Зазначає, що відносно неї вдома вчиняється домашнє насильство у зв`язку з чим вона вийшла на вулицю та почала розбризкувала освіжувачем повітря у обличчя перехожих громадян. Своїми діями хотіла донести до людей, що всі громадяни повинні один одному допомагати, а також хотіла, щоб її захистили. Також вказала, що коли потрапила до лікарні надала добровільну згоду на лікування, а після того, як пробула тиждень на лікуванні, вважає, що воно їй не потрібне.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

У судовому засіданні було встановлено, що 15.04.2024 ОСОБА_3 була госпіталізована до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» лікарем-психіатром ШМД Локатош, у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу (діагноз): шизофренія параноїдна форма, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих.

Згідно з ч.ч. 2-5 ст.27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

При обстеженні психічного стану ОСОБА_3 в КП «ДБКЛПД» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора ходила по вулиці з балончиками освіжувача повітря, розприскувала все навкруги, у тому числі у обличчя перехожих, була агресивна. У бесіду вступає неохоче, на запитання відповідає плутано, не завжди по суті. Розповідає, що «просто ходила по вулиці та розбризкувала декілька видів освіжувала повітря». Свої дії не пояснює. Говорить, що «може чула неприємний запах», але не впевнена у цьому. Повністю не відкривається. Поведінка вичурна, манерна, парадоксальна у вчинках. Мислення паралогічне, різнопланове, непослідовне. Під час розмови періодично до чогось прислухається, що може свідчити про наявність слухових обманів сприйняття. Настрій знижений. Увага нестійка, відволікаєма, фіксована на своїх внутрішніх переживаннях. Наявність суіцідальних думок заперечує. Критика до свого хворобливого стану відсутня.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів щодо обґрунтування необхідності госпіталізації до КП «ДБКЛПД» ДОР», ОСОБА_3 потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» №1489-111 від 22.02.2000 року.

Лікар-психіатр ОСОБА_2 підтвердила обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначила, що ОСОБА_3 необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість.

Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати його в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для його госпіталізації до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди.

Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану.

У зв`язку із чим, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 14, 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 57-60, 258, 259, 264, 265, 339-342 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про надання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» (місцезнаходження 49115, м.Дніпро, вул. Бехтерева, 1) для надання психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди.

Роз`яснити, що заява фізичної особи або її законного представника про припинення надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути подана через три місяці з дня ухвалення рішення суду про госпіталізацію у примусовому порядку.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: О.В. Поштаренко

Присяжні: К.М. Лещенко

О.М. Александров