Справа № 161/9796/24
Провадження № 2/161/3083/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі : головуючого судді Крупінської С.С.,

за участю секретаря судового засідання Федорової В.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Луцької міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 25.02.2017 року перебував в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 22.06.2023 року розірвано. В шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що дитина зареєстрована та проживає з ним за адресою АДРЕСА_1 , він самостійно виховує її та утримує. Відповідачка від своїх обов`язків самоусунулась, утримувати дитину не бажає, аліменти, визначені судовим наказом Луцького міськрайонного суду від 31.10.2023 року не сплачує, участі у вихованні та догляді не бере. Він, як батько приймає участь в шкільному житті дитини, відвідує батьківські збори, спілкується з педагогами. Зазначає, що після розірвання шлюбу він не може з відповідачкою в добровільному порядку домовитись про місце проживання дитини, відповідачка на контакт не йде, в позасудовому порядку визначити місце проживання дитини не бажає. Тому просить суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 31.05.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідачка не заперечила проти задоволення позову. Суду пояснила, що місце реєстрації та проживання дитини з батьком.

Представник третьої особи без самостійних вимог надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, проти задоволення позову не заперечила.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що з 25.02.2017 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 22.06.2023 року було розірвано (а.с.8).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 від 04.05.2017 року (а.с. 9).

Згідно інформації про осіб, які задекларували або зареєстрували своє місце проживання в житлі від 02.05.2024 року за вих.№ 14994 вбачається, що за відомостями Реєстру Луцької міської територіальної громади, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , разом з батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.10).

Дитина проживає у вказаній квартирі з моменту народження.

З інформації про участь батьків у вихованні та утриманні малолітньої учениці 1-д класу ОСОБА_3 , виданої Комунальним закладом середньої освіти «Луцький ліцей № 25 Луцької міської ради» від 15.05.2024 року № 01-17/119 вбачається, що мати ОСОБА_2 , була присутня на батьківських зборах 19.09.2023 року. На даний момент не підтримує контакт з ліцеєм, із вчителями не спілкується та не цікавиться шкільним життям дитини. Батько ОСОБА_1 , спілкується з педагогами, які навчають дочку, цікавиться шкільним життям дитини. Був присутній на батьківських зборах: 16.11.2023, 08.12.2023, 14.05.2024. Комісія в складі соціального педагога ОСОБА_5 , практичного психолога ОСОБА_6 , та класовода ОСОБА_7 здійснили соціальний патронаж за адресою проживання, поспілкувались з ученицею та батьком, умови проживання задовільні. Оплату харчування та зошитів здійснює батько ОСОБА_1 (а.с.14). Дитина регулярно відвідує заняття в ліцеї, ходить охайно одягнена, доглянута, забезпечена всім необхідним для навчання: посібниками, зошитами, шкільним канцелярським приладдям. Учениця повністю адаптована до навчання у школі та соціалізована (а.с.15).

З матеріалів справи також вбачається, що у Луцькому відділі ДВС у Луцькому районі Волинської області знаходиться судовий наказ, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 31.10.2023 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Станом на 06.05.2024 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, за період з 20.10.2023 року по 30.04.2024 року в розмірі 14872,9 грн. (а.с.16-17).

З висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради від 07.08.2024 року щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_2 на засідання комісії не прийшла. Члени комісії заслухали малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підтвердила, що проживає з татом, з мамою зустрічається, вони проводять спільно вільний час. Мама постійно зайнята на роботі, має іншого чоловіка, тому мало приділяє їй уваги. Вона хоче і надалі проживати з батьком. Після засідання комісії на електронну адресу служби у справах дітей надійшла заява ОСОБА_2 про те, що вона у жодному разі не згідна, щоб ОСОБА_9 проживала разом з батьком. У неї є все необхідне, щоб належним чином виховувати дочку. Батько ОСОБА_9 може дати дитині лише фінансове забезпечення. Тому вона хоче, щоб ОСОБА_9 проживала з нею. З урахуванням усіх обставин справи, віку та інтересів дитини, рішення комісії з питань захисту прав дитини, служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 (а.с.60-62).

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України).

Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ст. 49 ЦПК України, право на збільшення або зменшення розміру позовних вимог, відмови від позову, зміни підстав або предмета позову належить виключно позивачеві.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

По справі встановлено, що фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так фактично проживала і від якого мати дитини не вимагала та не вимагає зміни її місця проживання.

Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, відповідачка не подала до суду відзив на позовну заяву, у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надала.

У судовому засіданні мати дитини не заперечувала, що з того часу, як вони розірвали шлюб, дитина проживає з батьком. З пояснень відповідачки було встановлено, що малолітня донька сторін зареєстрована та проживає разом з батьком, мати приймає участь у її вихованні, спілкується з донькою, купляє їй речі, дає кошти на особисті витрати та не заперечує, щоб дитина проживала з батьком. Має заборгованість по аліментах, оскільки певний період не працювала.

Крім того, суд вважає, що висновок Служби у справах дій Луцької міської ради зроблено поверхнево, зокрема на була вислухана думка матері щодо місця проживання дитини і як зазначила сама відповідачка в судовому засіданні, що не змогла з`явитись в Службу у справах дітей, оскільки в той час працювала, та не змогла відпроситись з роботи, про що повідомила комісію.

Отже, поведінка та пояснення відповідачки в судовому засіданні дають суду підстави для висновку про те, що фактично відповідачка не заперечує, щоб суд ухвалив рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надала. Також суд зазначає, що та обставина, що відповідачка має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, ніяк не впливає на визначення місця проживання дитини і не дає підстав для звернення з таким позовом до суду .

Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання.

При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.

З наведених обставин, судом встановлено, що спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так фактично проживала і продовжує проживати. Мати дитини не вимагала та не вимагає зміни її місця проживання, а у справі відсутні докази того, що батько дитини забороняє матері бачитися з дочкою.

Наведені норми та встановлені обставини вказують на те, що між сторонами не існувало спору щодо визначення місця проживання дитини.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді, а тому в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини про визначення місця проживання дитини з батьком слід відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в позові, тому судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст.141, 155, 157,161 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Луцької міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 28 жовтня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська