П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 вересня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Джуга С.Д., Мацунич М.В.

з участю секретаря Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Сільваші Володимира Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 травня 2023 року у справі № 308/13070/21 ( Головуючий Хамник М.М.)

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини разом з батьком, мотивуючи тим, що 25 квітня 2015 року по 26 липня 2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15.06.2021 року №308/4854/21, що набрало законної сили 26.07.2021 року.

Від даного шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживала з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням суду питання визначення місця проживання дитини не вирішувалось, а згоди подружжя щодо проживання дитини не досягнуто.

Позивач стверджує, що відповідачка протягом останнього часу взагалі не приймає участі у вихованні, піклуванні дитиною, не відомо де вона знаходиться і працює, а дитина не має належної батьківської уваги.

Позивач зазначає, що бажає аби донька проживала разом із ним, так як він зможе забезпечити їй належний рівень життя, турботу та виховання: має достатній заробіток, проживає у великому будинку, має хорошу характеристику з місця проживання, чого відповідачка забезпечити не в змозі. Стверджує, що не чинитиме перешкод у спілкуванні відповідачки з донькою і готовий зі свого боку всіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування матері.

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом із нею ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів від 12.04.2021 року, якого є, згода щодо врегулювання її відносин, пов`язаних з розірванням шлюбу, а саме: про сплату аліментів на дитину та про визначення місця проживання дитини. Згідно даного договору, одностороння відмова від виконання Договору або одностороння його зміна не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання договору вирішується в судовому порядку.

Оскільки, позивачем заявлено вимогу про визначення місця проживання дитини разом із ним, всупереч умовам договору, позивачка за зустрічним позовом вважає за необхідне клопотати про визначення місця проживання з нею. Також наголошує, що дитина весь час знаходиться з нею, вона виховує і піклується про неї сама. Донька дуже прив`язана до неї і перебуває у віці, коли особливо потребує материнського піклування. Зазначає, що вона фінансово забезпечена і має всі умови для належного утримання та виховання дитини.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10 травня 2023 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком представником ОСОБА_1 адвокатом Сільваші В.М. подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про зміну рішення, суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, так як суд зобов`язаний визначати місце проживання дитини виходячи із принципу « найкращі інтереси дитини», що судом не було зроблено. Суд першої інстанції взагалі не надав оцінку загальновідомим фактам збройної агресії російської федерації, обмежившись цитуванням загальних статтей законодавства.

Рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю сторонами не оскаржено і в цій частині рішення суду набрало законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.

Предметом перегляду у суді апеляційної інстанції є апеляційна скарга адвоката Сільваші В.М. в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом із батьком.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в оскаржуваній частині із наступних підстав.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 і відповідачка по первісному позову ОСОБА_2 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать довідки про доставку їм електронного листа і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у відсутності учасників справи відповідно до ч 2 ст. 372 ЦПК України.

Встановлено, що 25 квітня 2015 року по 26 липня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15.06.2021 року, що набрало законної сили 26.07.2021 року у справі №308/4854/21.

Від шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу донька ОСОБА_3 залишилася проживати із матір`ю ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 160 СК місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з частиною четвертою статті 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини.

Оскільки договір, в тому числі договір щодо визначення місця проживання дитини є категорією цивільного права, то відповідно до статті 8 СК України у випадках договірного регулювання сімейних відносин повинні застосовуватися загальні норми статей 3, 6 Цивільного кодексу України щодо свободи договору, а також глав 52, 53 ЦК України щодо поняття та умов договору, його укладення, зміни і розірвання.

Частина третя статті 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорів не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства впливає з їх змісту із суті відносин між сторонами.

Положення частини першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів ( ч 4 ст. 6 ЦК України).

Принцип свободи договору відповідно до статей 6, 627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

Відповідно до умов договору від 12 квітня 2021 року укладеною між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Ференц В.К. сторони дійшли спільної згоди щодо врегулювання їх відносин, пов`язаних із розірванням шлюбу, а саме: про сплату аліментів на дитину та про визначення місця проживання дитини ( п. 1.2 Договору).

У пункті 2.2 вказаного Договору сторони дійшли згоди, що дитина проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до ст.ст. 180-182 СК України, Батько надає утримання (аліменти) для дитини, а також здійснює інші виплати, встановлені цим Договором. В разі зміни місця проживання Мати зобов`язується вчасно повідомляти про цей факт Батька.

Разом з тим, у п. 2.6 вищезазначеного Договору сторони також дійшли згоди, що Батько зобов`язується надавати дозволи на тимчасові поїздки дитини за кордон в супроводі Матері. В разі виїзду Матері за кордон на постійне проживання Батько зобов`язується не перешкоджати виїзду дитині разом з Матір`ю, також виконувати всі аліменти зобов`язання, визначені цим Договором по утриманню дитини, шляхом сплати всієї суми аліментів Матері. Розмір цієї суми буде визначено за згодою сторін, оформленою шляхом складання нотаріального посвідчення додаткової угоди до цього Договору. Аліменти зобов`язання можуть бути достроково виконані шляхом передачі Батьком у власність дитини нерухомого майна.

Також встановлено і не заперечується сторонами, що із дозволу батька, дитина разом із матір`ю відповідачкою, виїхала до російської федерації, де остання створила нову сім`ю та народила дитину.

Із відповіді виконавчого комітету, як органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому за №29/23/01-12 від 02.02.2022 року на виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 28.12.2021 року та № 61/17/01-12 від 06.02.2024 року на виконання ухвали Закарпатського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року вбачається, що із наявних матеріалів та беручи до уваги обставини і насамперед вимог чинного законодавства України орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому з огляду на неможливість об`єктивно дослідити всі питання пов`язані з малолітньою дитиною і провести належну роботу в силу тих обставин, які наразі склалися та при тих умовах, що дитина наразі перебуває за межами М.Ужгород, не має можливості підготувати обґрунтований висновок із незалежних від нього обставин.

Суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин обґрунтовано вважав, що доказів припинення вказаного договору сторонами не надано, правовідносини щодо того з ким буде проживати дитина в даному випадку сторонами не надано, питання щодо того з ким із батьків проживатиме дитина, її утримання визначені за згодою батьків у Договорі від 12.04.2021 року та відмовив у задоволенні апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Сільваші Володимира Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2024 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой