Справа № 306/1029/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 квітня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Кожух О.А.,

з участю секретаря: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 17 травня 2023 року у справі № 306/1029/22 (Головуючий: Ганчак Л.Ф.),

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення з них аліментів на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 грн. з кожного із урахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 - батько дитини - проживає в м.Ужгороді і життям дитини взагалі не цікавиться, а ОСОБА_1 , яка є матір`ю дитини, залишила у лютому 2020 року біля воріт його будинку за адресою: АДРЕСА_1 , дитину та виїхала за межі області. Відповідачка ОСОБА_1 має іншу сім`ю, дитина проживає з дідом та бабою, навчається у школі в с.Голубине, проте останні не можуть оформити опіку над дитиною, дитина не стоїть на обліку у сімейного лікаря, немає можливості поїхати відпочивати, так як немає згоди батьків на виїзд. Батьки самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не забезпечують дитину матеріально, не займаються її вихованням, не беруть участі у житті дитини, їх поведінка створює загрозу здоров`ю та життю дитини.

Також позивач зазначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а позбавлення батьківських прав не звільняє їх від такого обов`язку, а тому просив стягнути з відповідачів на утримання дитини, яка знаходиться на їх повному матеріальному забезпеченні по 2000 грн з кожного із врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Судом першої інстанції до участі у справі залучено у якості третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_5 .

Рішенням Свалявського районного суду від 17 травня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Позбавлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. із врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 22.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000грн. із врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 22.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 солідарно сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі по 992,40 грн. з кожного за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду у частині заявлених позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів скасувати і відмовити у заявлених позовних вимог відносно неї, так як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки суд розглянув справу і постановив рішення за її відсутності, при цьому не повідомив її належним чином про дату, час і місце розгляду справи, справу розглянуто із порушенням правил підсудності та підстав передбачених чинним законодавство для позбавлення її батьківських прав відсутні.

Рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої ОСОБА_4 та стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання дитини сторонами не оскаржується і рішення суду у цій частині відповідно до ст.. 273 ЦПК України набрало законної сили.

Розгляд справи проводиться у режимі відеоконференції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо вирішення судом першої інстанції позовних вимог відносно неї, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та їх представника адвоката Орбан Н.Л., які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Із протоколів судових засідань Свалявського районного суду від 27 квітня 2023 року та від 17 травня 2023 року вбачається, що на момент постановлення судового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до вимог ст..ст. 128, 129,130 ЦПК України і дана обставина є безумовною підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Свалявського районного суду від 17 листопада 2010 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано.

На даний час неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає у дідуся ОСОБА_2 , який займається її доглядом та вихованням.

Із акту обстеження умов проживання від 17.12.2021 року, складений комісією служби у справах дітей Полянської сільської ради, спільно з начальником центру соціальних служб та поліцейським офіцером громади, вбачається, що онучка ОСОБА_8 проживає у будинку матері з бабусею та дідусем за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на їхньому повному утриманні. У акті також зазначено, що батьки з дитиною не проживають майже 2 роки, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні не приймають. У будинку, де проживає дитина, створені всі умови для виховання та розвитку.

Відповідно до довідок відділення поліції № 1 Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області від 12.07.2021 р. та від 12.12.2021 р. гр.. ОСОБА_2 неодноразово звертався до чергової частини відділення поліції № 1 Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області з тим, що його донька ОСОБА_1 вихованням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не займається, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належного догляду, ухиляється від батьківських обов`язків, участі у вихованні не приймає. Громадянку ОСОБА_1 засобами поліції не було розшукано та не встановлено її місце знаходження.

Згідно довідки та характеристики Голубинської гімназії Полянської сільської ради від 14.02.2022 року № 20 на дитину ОСОБА_4 , ученицю 7-го класу, батьки не приділяють належну увагу вихованню дочки, не відвідують батьківські збори, не цікавляться навчанням дочки та її успіхами. За весь час навчання мати у телефонному режимі два рази цікавилася шкільним життям дитини.

Відповідно до ст.. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164. СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст.. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.».

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 755/3644/19, від 23 червня 2022 року в справі № 953/17837/19.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 (провадження № 61-18535св20) зазначено, що «позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей». Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Судова колегія констатує, що матеріали справи не містять доказів того, що поведінка ОСОБА_1 відносно своєї доньки ОСОБА_4 є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.

Частина 6 статті 19 СК України передбачає, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При оцінці відповідно до ст.. 89 ЦПК України висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_4 , у якому комісія фактично встановила факт ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо виховання та утримання дитини, у сукупності з усіма іншими доказами і в розрізі встановлених в суді обставин, судова колегія зазначає, що його складено без врахування всіх обставин справи, зокрема без з`ясування причини, за якими відповідачка позбавлена можливості спілкуватися з дитиною, без перевірки обставин, які можуть створювати перешкоди відповідачу у виконанні своїх батьківських обов`язків.

Судова колегія вважає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено, належних та допустимих доказів умисного та свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, які могли б бути законною підставою для позбавлення її батьківських рпав, із урахуванням того, що між сторонами виникли неприязні відносини, а тому у цій частині заявлених позовних вимог слід відмовити.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Матеріалами справи стверджується та не заперечується і самою ОСОБА_1 , що неповнолітня донька ОСОБА_9 проживає разом із дідусем та бабусею, які виховують її та здійснюють за нею догляд, а тому із врахуванням ст.ст. 180,181,182 СК України аліменти підлягають стягненню із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 у розмірі 2000 грн. на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 щомісячно, але не менше 50% чинного до застосування прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 22.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. У відповідності до ч.3 ст. 376 ЦПК України, яким позовні вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити частково із вищезазначених підстав та рішення суду у частині вирішення судових витрат слід залишити без змін.

Керуючись ст..ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду від 17 травня 2023 року у частині позбавлення ОСОБА_10 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 грн , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття скасувати і постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн із врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду із 22.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

У частині позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2024 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой