Провадження № 22-ц/801/1887/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 рокуСправа № 127/25768/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (судді-доповідача),

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 127/25768/23 за апеляційною скаргою адвоката Дмитрійчук А. А. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 червня 2024 року, ухвалене у складі судді Шаміної Ю. А. у залі суду, повний текст якого складено 03 липня 2024 року,

встановив:

Короткий зміст вимог

У серпні 2024 року адвокат Дмитрійчук А. А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивований тим, що з 27 квітня 2007 року по 18 серпня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у них є донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та від позашлюбних відносин сторін є сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після розірвання шлюбу та припинення позашлюбних відносин діти проживають з ОСОБА_2 .

Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2022 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 4 000 грн щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Після ухвалення указаного рішення у ОСОБА_4 змінились обставини у його особистому житті.

Зазначає, що, у зв`язку з психічним станом здоров`я ОСОБА_4 , з січня 2021 року не працює та перебуває на утриманні батьків похилого віку: батька (пенсіонера) - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та матері (інваліда третьої групи загального захворювання) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Указує, що ОСОБА_4 перебуває на лікуванні в психіатричній лікарні, на розгляді комісії МСЕК «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О. І. Ющенка ВОР» знаходяться документи щодо присвоєння йому інвалідності, будь-якої нерухомості чи транспортних засобів останній не має, а часткову заборгованість по аліментним платежам виплачують його батьки.

Відтак матеріальний стан ОСОБА_4 значно погіршився.

Зазначає, що ОСОБА_2 перебуває за кордоном в Республіці Польща, де отримує щомісяця від держави грошову допомогу на кожну дитину.

Посилаючись на ці обставини, адвокат Дмитрійчук А. А. в інтересах ОСОБА_1 просила суд:

зменшити розмір утримуваних з нього аліментів за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/24232/22 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі до 1 500 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 26 жовтня 2022 року до досягнення дітьми повноліття.

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Зустрічний позов мотивований тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2022 року з ОСОБА_4 на її користь стягуються аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 4 000 грн щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Визначений судом розмір аліментів є недостатнім для утримання дітей, оскільки змінились потреби на утримання дітей.

На час ухвалення рішення про стягнення аліментів вона з дітьми перебувала у Республіці Польща, де отримувала дохід та допомогу на дітей.

29 червня 2023 року вона повернулась з дітьми в Україну, де намагалась знайти роботу.

Указує, що за період з першого по третій квартал 2023 року вона будь-яких доходів не отримувала, тому утримання дітей здійснюється на заощадження та матеріальну допомогу її батьків. Необхідність такої допомоги зумовлена, у тому числі, значними витратами на послуги ортодонта та стоматолога для дітей.

Зазначає, що ОСОБА_1 , указуючи на погіршення свого матеріального стану, фактично щомісячно здійснює сплату аліментів у визначеному розмірі, що свідчить про його можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі.

Посилаючись на те, що визначений судом розмір аліментів не дозволяє забезпечити матеріально дітей, ОСОБА_2 просила суд:

збільшити розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з твердої грошової суми у розмірі 4 000 грн на кожну дитину на тверду грошову суму у розмірі 7 000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 червня 2024 року у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

при вирішенні питання про збільшення чи зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі;

з наданих суду доказів слідує, що станом на день винесення судового рішення про стягнення аліментів стан здоров`я у ОСОБА_1 був аналогічний стану на даний час, а матеріальне становище не змінилось;

інвалідність не є підставою, що перешкоджає виплаті аліментів;

позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення про стягнення аліментів, суттєво погіршився його матеріальний стан або стан здоров`я, унаслідок чого виникла б необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі;

доводи ОСОБА_2 про те, що розмір аліментів необхідно збільшити, оскільки нею понесені витрати на лікування дітей в стоматологічній клініці, не є підставою для збільшення розміру аліментів, а є додатковими витратами спрямованими на лікування дітей;

ОСОБА_2 не доведено зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я, ні отримувача аліментів, ні платника аліментів, ні самих дітей.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2024 року адвокат Дмитрійчук А. А. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову скасувати й ухвалити у цій частині нове судове рішення про зменшення розміру стягуваних аліментів у твердій грошовій сумі по 2 000 грн на кожну дитину. Рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову залишити без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Голота Л. О., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав відсутності доказів надсилання відповідачу за первісним позовом ОСОБА_2 копії апеляційної скарги та доданих до неї документів.

08 серпня 2024 року на виконання вимог ухвали адвокат Дмитрійчук А. А. в інтересах ОСОБА_1 подала докази надсилання апеляційної скарги з додатками відповідачу за первісним позовом.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано ОСОБА_1 строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 серпня 2024 року справу призначено до розгляду на 12 вересня 2024 року о 09:00 год з повідомленням учасників справи.

Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 11 вересня 2024 року для розгляду цієї справи замінено суддю ОСОБА_7 та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;

після постановлення судом рішення про стягнення аліментів у ОСОБА_1 погіршився матеріальний стан та стан здоров`я, зокрема йому встановлено II групу інвалідності загального захворювання;

сума пенсійних виплат ОСОБА_1 становить 2 500 грн на місяць, а загальний розмір стягуваних аліментів 12 000 грн, що є непомірним тягарем для останнього;

місцевий суд дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 не доведено сплату аліментних зобов`язань його батьком ОСОБА_8 ;

значне погіршення матеріального становища, відсутність рухомого та нерухомого майна, отримання пенсії по інвалідності у розмірі 2 500 грн, погіршення стану здоров`я, потреба в коштах на придбання ліків є підставами для зменшення розміру стягуваних з ОСОБА_1 аліментів.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Воловодівський І. В. в інтересах ОСОБА_2 указує, що:

рішення є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;

позивачем за первісним позовом не надано доказів погіршення його матеріального становища та стану здоров`я;

суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що станом на день ухвалення судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів стан здоров`я останнього був аналогічний стану здоров`я на день подачі цього позову, тобто не погіршився та не покращився, а матеріальне становище не змінилось;

інвалідність не є підставою, що перешкоджає виплаті аліментів;

доказі про сплату аліментних зобов`язань позивача його батьком матеріали справи не містять.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що з 27 квітня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 серпня 2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Сторони є батьками трьох спільних дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2022 року, залишеного без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 10 травня 2023 року, по справі № 127/24232/22 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

31 січня 2023 року на виконання указаного рішення Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист № 127/24232/22.

07 лютого 2023 року старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мураховською В. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70942999.

Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 303 ОСОБА_1 з 08 січня 2023 року по 27 січня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка ВОР», діагноз F 20.00.

Згідно довідки КНП «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка ВОР» № 356 від 14 червня 2021 року ОСОБА_1 установлено діагноз F 23.1 гострий поліморфний психологічний розлад з симптомами шизофренії.

З виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4360 слідує, що ОСОБА_1 з 05 червня 2021 по 15 липня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка ВОР», діагноз F 30.2.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 05 грудня 2022 року у ОСОБА_1 з 2021 року відсутня інформація про доходи.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 345149295 за ОСОБА_1 26 лютого 2021 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1109 га, кадастровий номер :03:002:0075.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 356109 від 12 вересня 2023 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності загального захворювання строком до 01 жовтня 2024 року, протипоказано помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 4667 від 17 листопада 2023 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області (м. Вінниця) та отримує пенсію по інвалідності 2 групи з 28 серпня 2023 року по 30 вересня 2024 року згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09 липня 2003 року.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у задоволенні первісного позову, в іншій частині не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції щодо не відповідає.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Предметом спору у цій справі є вимога, щодо зменшення розміру присуджених судовим рішеннями аліментів на неповнолітніх дітей.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтями 150, 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Частинами першою, другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що:

«розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження».

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і погіршення стану здоров`я і зміни матеріального стану. Однак, зміна стану здоров`я є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, якими врегульовано обов`язок батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.

При цьому, указані вище обставини повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставу зменшення розміру аліментів посилався на те, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів, у нього погіршився стан здоров`я, він перебуває на лікуванні в психіатричній лікарні, йому встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням, також відбулося погіршення матеріального становища, оскільки з 2021 року у нього відсутні доходи, заощадження, нерухомості та транспортних засобів немає, а погіршення стану здоров`я потребує витрат на лікування.

На підтвердження указаних обставин стороною позивача надано довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 356109 від 12 вересня 2023 року, з якої слідує, що ОСОБА_1 установлено другу групу інвалідності загального захворювання на строк до 01 жовтня 2024 року.

Встановлення позивачу інвалідності другої групи свідчить про погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 та викликає необхідність нести додаткові витрати на відновлення стану свого здоров`я, що доведено належними доказами та свідчить про те, що у позивача за первісним позовом відбулися зміни у стані його здоров`я після ухвалення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2022 року про стягнення з останнього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Відтак указані обставини, відповідно до положень статті 192 СК України, є підставою для зменшення встановленого розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей позивача.

Так, конструкція указаної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22).

На указане суд першої інстанції уваги не звернув, не надав відповідної оцінки цим обставинам та дійшов помилкового висновку про те, що у ОСОБА_1 стан здоров`я не змінився.

Судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області про стягнення з позивача за первісним позовом на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей щомісячно у розмірі по 4 000 грн на кожну дитину ухвалено 06 грудня 2022 року, а інвалідність ОСОБА_1 встановлено 12 вересня 2023, тобто після винесення рішення по справі.

На указане суд першої інстанції уваги не звернув, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог за первісним позовом.

Відтак доводи апеляційної скарги у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що указані обставини на які посилається ОСОБА_1 , не є підставою зменшення аліментів до розміру 2 000 грн на кожну дитину щомісячно.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність доходів та наявність непогашених боргових зобов`язання, які утворились внаслідок накопичення заборгованості зі сплати аліментів є необґрунтованими, та не є належним підтвердженням зміни матеріального стану платника аліментів.

Відтак, ураховуючи обставини справи, з метою захисту інтересів дітей сторін, з урахуванням обставин, визначених частиною першою статті 182 СК України, а також законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, принцип рівності батьківського обов`язку забезпечувати своїх дітей, апеляційний суд вважає справедливим та обґрунтованим зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з твердої грошової суми у розмірі 4 000 грн до твердої грошової суми, яка підлягає індексації відповідно до закону, у розмірі по 2 500 грн на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому таке зменшення не буде порушувати право дітей на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Апеляційний суд також зауважує, що визначений розмір аліментів не є незмінним і у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, встановлених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

Ба більше, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У разі невиконання цього обов`язку в добровільному порядку особа має право на звернення з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) у разі наявності обставин, передбачених статтею 185 СК України.

Сплата аліментів при визначеному новому розмірі проводиться з дня набрання рішення законної сили (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Ураховуючи викладене, оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову слід скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування у цій частині оскаржуваного рішення та ухвалення у цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом.

Щодо судових витрат в суді першої та апеляційної інстанції

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апеляційним судом рішення суду першої інстанції скасовується в частині відмови у задоволенні первісного позову з ухваленням у цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а тому апеляційний суд скасовує це ж рішення в частині розподілу судових витрат та змінює їх розподіл.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи встановлено, що за подання первісної позовної заяви ОСОБА_1 сплачено 1 073,60 грн судового збору, який підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог (50 %).

Отже стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Беручи до уваги часткове задоволення апеляційної скарги (50 %), а також те, що позивач за первісним позовом звільнений від сплати судового збору, з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 805,20 грн судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Дмитрійчук А. А. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 червня 2024 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей скасувати й ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2022 року у справі № 127/24232/22 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до твердої грошової суми, яка підлягає індексації відповідно до закону, у розмірі по 2500 грн на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання законної сили цим рішенням і до досягнення дітьми повноліття.

Припинити стягнення аліментів за виконавчим документом, виданим на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2022 року у справі № 127/24232/22, станом на день набрання рішенням суду законної сили і після повної сплати заборгованості по аліментах.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 536,80 грн судового збору сплаченого за подання позовної заяви.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 805,20 грн судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Головуючий Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Світлана КОПАНИЧУК

Віталій ОНІЩУК