УХВАЛА

16 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 489/5038/23

провадження № 61-12083ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пархоменка П. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ткаченко Олена Іванівна, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 липня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про визнання незаконними наказів, стягнення належної суми як звільненому працівникові, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку,

УСТАНОВИВ:

1. 28 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 (далі - позивач)- адвокат Ткаченко О. І. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 липня 2024 року (повне судове рішення складене 29 липня 2024 року) у цивільній справі № 489/5038/23.

2. Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з таких підстав.

І. Щодо підстав касаційного оскарження

3. Пунктом 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

4. Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

5. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

6. За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).

7. У поданій касаційній скарзі представник позивача- адвокат Ткаченко О. І. зазначила, що суди порушили норми процесуального права та ухвалили рішення всупереч висновкам щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, при цьому послалася на приписи пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК. Крім того, вважає, що судові рішення в частині відмови у задоволенні позову підлягають скасуванню у відповідності до пунктів 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК та частини третьої статті 411 ЦПК.

8. Підстави, передбачені пунктами 1 та 3 частини другої статті 389 ЦПК (неврахування висновку Верховного Суду та відсутність висновку Верховного Суду) можуть бути взаємовиключними, тому особа, яка подає касаційну скаргу, у разі одночасного посилання на вказані підстави, має конкретизувати у касаційній скарзі яку саме норму (норми) права застосовано без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у подібних правовідносинах, а щодо застосування якої норми (норм) права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

9. Підстави касаційного оскарження передбачені пунктами 1 та 3 частини другої статті 389 ЦПК можуть бути зазначені у касаційній скарзі одночасно лише у випадку, якщо норми права застосовані у подібних правовідносинах без урахування висновку Верховного Суду та норми права, щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, - є різними.

10. Натомість представник позивача - адвокат Ткаченко О. І. не конкретизує, щодо застосування яких саме норм права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а які норми права застосовані судами першої та апеляційної інстанцій без урахування висновку Верховного Суду. Також не посилається на те, які саме норми процесуального права порушили суди, що є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, передбаченою частиною третьою статті 411 ЦПК.

11. Відсутність такої конкретизації у касаційній скарзі свідчить про неналежне виконання вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК.

12. Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК), в окремих випадках не підтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК).

IІ. Щодо змісту касаційної скарги

13. Відповідно до пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

14. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє (частина сьома статті 272 ЦПК).

15. Натомість в порушення вимог пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК у касаційній скарзі представником позивача - адвокатом Ткаченко О. І. не зазначена дата отримання нею та позивачем копії постанови Миколаївського апеляційного суду від 23 липня 2024 року.

ІІІ. Недоліки, які необхідно усунути

16. Таким чином недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом подання через підсистему «Електронний Суд»:

1) уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підстави (підстав) касаційного оскарження, передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК, з урахуванням роз`яснень, викладених в цій ухвалі, а також дати отримання копії постанови суду апеляційної інстанції;

2) доказів надсилання копій уточненої касаційної скарги разом з доданими до неї матеріалами іншому учаснику справи, як цього вимагають частини сьома - дев`ята статті 43 ЦПК, до зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» або листом з описом вкладення.

17. За змістом частини другої статті 393 ЦПК у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

18. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК).

19. Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ткаченко Олена Іванівна, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 липня 2024 року у справі № 489/5038/23 залишити без руху.

2. Запропонувати ОСОБА_1 в строк протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали привести касаційну скаргу у відповідність з вимогами статті 392 ЦПК шляхом усунення вказаних вище недоліків.

3. Роз`яснити, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

4. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя П. І. Пархоменко