Номер провадження: 22-ц/813/2593/24
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстраційного обліку, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Абухіна Р.Д. 30 серпня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У жовтні 2017 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , у якій, з урахуванням уточнень, позивач просила виселити та зняти з реєстраційного обліку відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , набутого на підставі договорів купівлі-продажу по 1/2 частини, укладених між КС «Кредитінвест» та ОСОБА_2 30 травня 2017 року №1388 та 1391. Після придбання вказаного будинку позивачем було встановлено, що там безпідставно проживає ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що перешкоджає ОСОБА_2 вільно розпоряджатись та користуватись власним майном, а тому остання вимушена була звернутись до суду із вказаним позовом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково. Усунуто перешкоди ОСОБА_2 у здійснені права користування та володіння нележаним їй на праві власності житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з будинку АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскільки ОСОБА_2 придбала будинок не внаслідок його примусової реалізації на виконання судового рішення, а добровільно, висновок суду першої інстанції про добросовісність позивача як набувача майна є помилковим.

Крім того, суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин норми права, що унормовують інститут втрати права користування житлом, що в силу п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є самостійною правовою підставою для скасування судового рішення.

Сторони про розгляд справи на 02 квітня 2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явились представник ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлялися судом належним чином шляхом направлення судової повістки. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 отримала судову повістку 12 березня 2024 року, про що наявна відповідна відмітка. Судова повістка, надіслана на адресу ОСОБА_3 , повернулась до суду апеляційної інстанції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто, вказана судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, що кореспондується із положеннями п. 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17).

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування судом норм матеріального права; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, між КС «Кредитінвест» та ОСОБА_3 11 квітня 2008 року був укладений кредитний договір № , згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти у кредит позичальникові строком до 11 квітня 2011 року у сумі 1792750 грн., що еквівалентно 355000 доларів США за курсом Національного банку України на день укладання цього договору, а позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі у порядку, встановленому цим договором, та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 23 % річних. Надалі між позивачем та відповідачем були укладені додаткові договори до кредитного договору, якими змінювались окремі умови основного кредитного договору.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між КС «Кредитінвест» та ОСОБА_5 11 квітня 2008 року був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. та зареєстрований у реєстрі за № 5629. Відповідно до умов указаного іпотечного договору, іпотекодавець надала в іпотеку нерухоме майно, що є її власністю, а саме: житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку з каміння під літ. «А», житловою площею 112,1 кв. м, загальною площею 313,1 кв. м, № 1-3 - огорожа, належні іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. 23 вересня 2004 року за реєстровим № 12886, дублікат якого виданий приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. 18 травня 2006 року за реєстровим № 6415, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» у книзі 226 на стор. 36, номер запису 40933, реєстраційний № 7459792. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 279 кв. м. При укладенні іпотечного договору-1 було внесено відповідний запис про обтяження до Державного реєстру іпотек, що підтверджується витягом про реєстрацію у ДРІ № 18147120.

Крім того, на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_6 10 грудня 2009 року був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрований у реєстрі за № 14491. Відповідно до умов вказаного іпотечного договору іпотекодавець надала в іпотеку нерухоме майно, що є її власністю, а саме: житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 , та складається в цілому з одного житлового будинку з каміння під літ. «А», житловою площею 97,5 кв. м, загальною площею 315,0 кв. м, № 1-3 - огорожа, належні іпотекодавцю на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2006 року, яке вступило в законну силу 15 листопада 2006 року, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» у книзі 263 на стор. 64, номер запису 40642, реєстраційний № 7461301. Указаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 311 кв. м. При укладенні іпотечного договору було внесено відповідний запис про обтяження до Державного реєстру іпотек, що підтверджується витягом про реєстрацію у ДРІ № 25686275.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2016 року (справа № 522/16614/15-ц) позов Кредитної спілки «Кредитінвест» було задоволено частково. В рахунок погашення (сплати) заборгованості за кредитним договором № від 11 квітня 2008 року, укладеного між КС «Кредитінвест» та ОСОБА_3 в загальній сумі 9624785,68 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 11 квітня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., на житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку з каміння під літ. «А», загальною житловою площею 112,1 кв.м., загальною площею 313,1 кв.м., №1-3 огорожа, належні ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., 23 вересня 2004 року, реєстраційний номер 12886, дублікат якого виданий цим самим приватним нотаріусом 18 травня 2006 року, реєстраційний номер 6415, шляхом визнання за КС «Кредитінвест» права власності на зазначений житловий будинок вартістю 3283400,00 грн. В рахунок погашення (сплати) заборгованості за кредитним договором № від 11 квітня 2008 року, укладеного між КС «Кредитінвест» та ОСОБА_3 в загальній сумі 9624785,68 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14 червня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., на житловий будинок АДРЕСА_2 , що складається з одного житлового будинку з каміння під літ. «А», загальною житловою площею 97,5 кв.м., загальною площею 315,0 кв.м., №1-3 огорожа, належні ОСОБА_6 на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 30 серпня 2006 року (справа № 2-705/2006), що набрало законної сили 15 листопада 2006 року, шляхом визнання за КС «Кредитінвест» права власності на зазначений житловий будинок вартістю 3303300,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КС «Кредитінвест» різницю від загальної суми заборгованості та загальної оціночної вартості предметів іпотеки в розмірі 3038085,68 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь КС «Кредитінвест» суму сплаченого судового збору за подання цього позову в розмірі 3654,0 грн. Встановлено порядок виконання рішення суду, вказано, що це рішення є підставою для реєстрації за Кредитною спілкою «Кредитінвест» права власності на: - житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку з каміння під літ. «А», загальною житловою площею 112,1 кв.м., загальною площею 313,1 кв.м., №1-3 огорожа, належні ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., 23 вересня 2004 року, реєстраційний номер 12886, дублікат якого виданий цим самим приватним нотаріусом 18 травня 2006 року, реєстраційний номер 6415; - житловий будинок АДРЕСА_2 , що складається з одного житлового будинку з каміння під літ. «А», загальною житловою площею 97,5 кв.м., загальною площею 315,0 кв.м., №1-3 огорожа, належні ОСОБА_6 на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 30 серпня 2006 року (справа № 2-705/2006), що набрало законної сили 15 листопада 2006 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 було задоволено.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2016 року було скасовано в частині задоволення позовних вимог КС «Кредитінвест» до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У задоволенні позовних вимог КС «Кредитінвест» до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року касаційну скаргу КС «Кредитінвест» було залишено без задоволення, постанову апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2018 року залишено без змін.

30 травня 2017 року між КС «Кредитінвест» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу №1388.

30 травня 2017 року між КС «Кредитінвест» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу №1391.

За умовами вказаних договорів купівлі-продажу, ОСОБА_7 придбала по 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 , заг. пл. 313,1 кв.м., житл. пл. 112,1 кв., та надвірними спорудами №1,3 огорожа.

Договори посвідчені приватним нотаріусом ОМНО Федорченко Т.М. та зареєстровані в реєстрі за номерами №1388 та №1391.

У квітні 2019 року ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: кредитна спілка «Кредитінвест», про визнання недійсними вищевказаних договорів купівлі-продажу.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2021 року у справі № 522/5764/19 у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2021 року було змінено шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишено без змін.

Крім того, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2019 року у справі № 522/5005/18 було залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_6 до Кредитної спілки «Кредитінвест» за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів та зобов`язання вчинити певні дії.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 посилалась на те, що після придбання житлового будинку по АДРЕСА_1 , позивачем було встановлено, що там безпідставно проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що перешкоджає позивачу вільно розпоряджатись та користуватись власним майном.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на житлове приміщення застосовуються як положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма ст. 109 ЖК України.

У даному випадку, колегія суддів враховує, що оскільки ОСОБА_2 придбала у КС «Кредитінвест» спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 , який був предметом іпотеки за договором іпотеки від 11 квітня 2008 року, в порядку реалізації предмета іпотеки, то на спірні правовідносини розповсюджують свою дію положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України.

Згідно ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до ст. 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених ст. 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому ч. 3 цієї статті.

Вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в разі звернення стягнення за рішенням суду.

Таким чином, за змістом цих норм особам, які виселяються із житлового будинку (житлового приміщення) - предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту (позики), забезпеченого іпотекою цього житла.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №753/12729/15-ц, (провадження №14-317цс18).

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла й у постановах від 05 червня 2019 року у справі №643/18788/15-ц, (провадження №14-93цс19) та від 22 березня 2023 року у справі №361/4481/19 (провадження №14-109цс22).

Встановивши, що спірний будинок був придбаний не за рахунок кредитних коштів, при цьому ОСОБА_2 , звертаючись із позовом про виселення її мешканців у зв`язку зі зверненням стягнення на нього, не зазначила іншого постійного житла, яке повинно бути надане відповідачам, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, звертає увагу той факт, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2016 року про звернення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності за КС «Кредитінвест» скасовано постановою апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2018 року, якою встановлено, що вибуття будинку з власності ОСОБА_1 , відбулось у спосіб не передбачений законом.

Колегія суддів також враховує, що предметом позову у справі, що переглядається, є виселення трьох осіб: власника предмета іпотеки ОСОБА_1 та боржника за кредитним договором ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зареєстровані та проживають у спірному будинку. Докази наявності у ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 іншого житла у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку про те, що позивач не довів належними, достатніми та допустимими доказами наявності підстав, передбачених ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, для виселення відповідачів зі спірної квартири без надання їм іншого житлового приміщення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не з`ясував обставини справи що, відповідно, призвело до неправильного її вирішення, на підставі чого рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2023 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2023 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 26 квітня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе