Справа № 148/221/24
Провадження №2/148/248/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( Заочне )

16 квітня 2024 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В., за участі секретарі Ліванчук А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідольністю "Сучасний Факторинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідольністю "Сучасний Факторинг" (надалі ТОВ "Сучасний Факторинг" ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 11.11.2021 між ТОВ "Сучасний Факторинг" та відповідачем було укладено кредитний договір у формі заяви-приєднання до кредитного договору по продукту "Кредит на товар" №9, згідно з умовами якого сума кредиту складає 38099,27 грн. Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються на умовах строковості, терміном на 24 календарні місяці, та платності - 4,5% від загальної початкової суми кредиту. Реальна процентна ставка встановлена на рівні 56,51% річних від загальної суми кредиту.

Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту.

Відповідач же порушив договірні зобов`язання, не оплатив суму боргу в обумовлені сторонами строки, допустивши прострочення виконання.

Станом на 11.01.2023 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №9 від 11.11.2021 становить 64055 грн, з яких: 33299,27 грн - загальна заборгованість за тілом кредиту; 30756,50 грн - загальна заборгованість за сумою комісії за користування кредиту.

У зв`язку з цим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №9 від 11.11.2021 в розмірі 64055 грнта судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, згідно позовних вимог останній вказав, щоб розгляд справи здійснювати без участі представникаТОВ "Сучасний Факторинг", позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України та через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.

За таких обставин суд ухвалив розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 11.11.2021 відповідач придбав у магазині "Фокстрот" у постачальника ТОВ "ФТД-РИТЕЙЛ" у розстрочку товар на загальну суму 31177,80 грн, про що свідчить копія видаткової накладної №109 ФТ - 0049-51376867 від 11.11.2021 (а.с.33) та копія рахунку - фактури №109 ФТ - 0049-6908882 (а.с.32). Тоді ж відповідач підписав договір добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування фінансового ризику №9, про що свідчить його копія (а.с.31).

Для придбання товару, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту по продукту "Кредит на товар", 11.11.2021 між ТОВ "Сучасний Факторинг" та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-приєднання №9 до кредитного договору по продукту "Кредит на товар", про що свідчить копія даного паспорту споживчого кредиту (а.с.34-35) та копія даної заяви-приєднання (а.с.30). За умовами кредитного договору сторони погодили наступні умови:

- сума кредиту 38099,27 грн;

- строк кредиту - 24 міс. з моменту надання по терміни, визначені в Графіку платежів, з кінцевим терміном повернення 11.11.2023;

- процентна ставка (звичайна) - 4,50 %;

- комісія за управління (обслуговування) кредиту, за кожен факт прострочення періодичного платежу, якщо таке прострочення триває не менше 14 календарних днів - 1523,97 грн;

- пільговий період - до 11.05.2022 (включно);

- орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору - 68959,73 грн;

- орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору - 56,51 %;

- позичальник доручив ТОВ "Сучасний Факторинг" перерахувати суму кредиту 38099,27 грн в наступному порядку: 31177,80 грн - за товари на користь ТОВ "ФТД-РИТЕЙЛ", згідно рахунку фактури №109ФТ-0049-6908882 від 11.11.2021, а також 6921,47 грн - за послуги страхування на користь ТДВ "СК "ЕКТА", згідно договору страхування №101/91-ДА5 від 01.06.2021. Також відповідачем був підписаний Додаток № 1 до кредитного договору "Кредит на товар" №9 від 11.11.2021 - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів).

Згідно копії листа-зобов`язання від 11.11.2021 (а.с.32) вбачається, що ТОВ "Сучасний факторинг" повідомив відповідача про те, що прийнято рішення про надання йому кредиту. Цим листом ТОВ "Сучасний факторинг" зобов`язався надати йому кредит та забезпечити надходження коштів на поточний рахунок ТОВ "ФТД-РИТЕЙЛ" щодо оплати вартості товару в сумі 31177,80 грн, назва кредитного продукту Розстрочка 6-24. Відповідач же підтвердив доручення ТОВ "Сучасний факторинг" перерахувати кредитні кошти за товари/послуги одержувачам зазначеним ним у заяві на отримання кредиту №9 від 11.11.2021.

Згідно копії виписки з особового рахунку за кредитним договором №9 від 11.11.2021 (а.с.36) вбачається, що заборгованість відповідача перед ТОВ "Сучасний факторинг" станом на 11.01.2024 складає: 64055 грн, з яких: 33299,27 грн - загальна заборгованість за тілом кредиту; 30756,50 грн - загальна заборгованість за сумою комісії за користування кредиту. Отримано оплати: 48000 грн. Станом на 11.01.2024 заборгованість за кредитним договором №9 від 11.11.2021 не погашена.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, оскільки не надавав своєчасно ТОВ "Сучасний Факторинг" грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору.

Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.

За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.4. ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» ( в редакції на момент укладення кредитного договору, надалі - Закон) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб

Частиною 2 ст.8 Закону передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. В той же час даний Законом України розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч.5 ст.12 Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Верховний Суд упостанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Судом враховано, що необхідність внесення комісії за управління (обслуговування) кредиту в розмірі 1523,97 грн передбачена в 1 розділі "Умов кредитування" кредитного договору та у колонці 7 "Графіку платежі".

Між тим, в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з управління (обслуговування) кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія за управління (обслуговування) кредиту. Також предстаником позивача не надано доказів наявності та переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні вищевказаного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 ЗаконуУкраїни «Про споживче кредитування».

Відтак, правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення загальної заборгованості за сумою комісії за користування кредиту в розмірі 30756,50 грн немає, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника лише заборгованості за кредитом в розмірі 33299,27 грн - загальної заборгованості за тілом кредиту.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача до суду не надав, як і не спростував.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, 1574,10 грн (33299,27х 3028/64055,77 = 1574,10 грн).

На підставі викладеного, керуючись п.4. ч.1 ст.1, ч.2 ст.8, ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12Закону України «Про споживче кредитування», ст.207, 526, 599, 610-612, 625, 626, 629, 633, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідольністю "Сучасний Факторинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідольністю "Сучасний Факторинг", ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 35310044, місцезнаходження якого: вул.Велика Васильківська, 39-А, м.Київ, 01024, заборгованість за кредитним договором№9 від 11.11.2021 у розмірі 33299,27 грн (тридцять три тисячі двісті дев`яносто дев`ять гривень 27 копійок)- загальна заборгованість за тілом кредиту.

В частині позовних вимог щодо стягнення комісії за користування кредитом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідольністю "Сучасний Факторинг", ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 35310044, місцезнаходження якого: вул.Велика Васильківська, 39-А, м.Київ, 01024, судові витрати з оплати судового збору в сумі 1574,10 грн (одна тисяча п`ятсот сімдесят чотири гривні 10 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: