ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9781/24 Справа № 199/8290/20 Суддя у 1-й інстанції - СПАЇ В. В. Доповідач - Макаров М. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Ткаченко І.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом

до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_3 . У 2012 році ОСОБА_3 досяг віку 60 років і відповідно до вимог чинного законодавства є непрацездатним пенсіонером та отримує мінімальну пенсію. Також позивач вказував, що його син є працездатним, має постійне місце роботи і стабільну заробітну плату, не має на утриманні непрацездатних осіб або неповнолітніх дітей, а тому моє можливість надавати йому матеріальну допомогу. Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_3 просив суд стягувати з ОСОБА_4 аліменти на його утримання у розмірі 1/2 частини заробітку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом і довічно.

У лютому 2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із заявою про затвердження мирової угоди, в якій заявники просили затвердити мирову угоду, укладену між сторонами у справі на таких умовах: з ОСОБА_4 стягувати на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі

частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04 грудня

2020 року, та довічно. В окремо поданій суду спільній письмовій заяві сторони також повідомили, що умови мирової угоди не суперечать закону, стосуються лише прав та обов`язків сторін, за межі предмета спору не виходять, прав та інтересів інших осіб не порушують.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року затверджено мирову угоду. Постановлено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 04 грудня 2020 року,

до припинення права на утримання від повнолітнього сина. Провадження у справі закрито.

Ухвала суду мотивована тим, що умови мирової угоди не суперечать вимогам закону, не порушують права, свободи, інтереси та (або) обов`язки сторін та інших осіб, а сама угода укладена в межах цивільної

і процесуальної дієздатності осіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , особа, яка не брала участь у справі, просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визнання мирової угоди між сторонами та стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька порушують його права, оскільки він є кредитором відповідача.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження слід закрити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що у грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Позивач та відповідач, керуючись положеннями ст.ст. 43, 49, 207-208 ЦПК України, прийшли до згоди укласти мирову угоду, про що надали суду письмову заяву.

Згідно з даною заявою сторони просили затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на батька на таких умовах: з ОСОБА_4 , стягувати на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04 грудня 2020 року, та довічно.

В окремо поданій суду спільній письмовій заяві сторони також повідомили, що умови мирової угоди не суперечать закону, стосуються лише прав та обов`язків сторін, за межі предмета спору не виходять, прав та інтересів інших осіб не порушують.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що умови мирової угоди не суперечать вимогам закону, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб, а сама угода укладена в межах цивільної і процесуальної дієздатності осіб.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказаною нормою визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову. Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.

Водночас, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, за змістом якого таке порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження рішення.

Суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі в справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю (п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК) (Постанови ВС: від 27.02.2019 у справі N 360/1938/16; від 08.04.2020 у справі N 2018/23638/11; від 17.02.2020 у справі 668/17285/13 (ОП КЦС ВС); від 16.01.2020 у справі N 925/1600/16 (ОП КГС).

Верховний Суд вказав, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У відповідності до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.

З тексту оскаржуваного судового рішення та заявлених позовних вимог вбачається, що спір виник між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦПК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін (ч. 1 ст. 205 СК України).

Одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладення мирової угоди.

Мирова угода це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін.

Згідно положень ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно до ч. 2, 3, 4 ст. 207 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Частиною 5 вище приведеної статті регламентовано, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Таким чином вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що сторони у справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на момент укладення мирової угоди, як способу добровільного врегулювання спору між ними, виходячи з власної ініціативи в межах прав та обов`язків кожної із сторін, обмежилися предметом спору та пішовши на взаємні поступки розуміючи їх процесуальні наслідки, досягли компромісу шляхом укладення приведеної угоди саме стосовно стягнення аліментів.

Зміст угоди, яка була затверджена оскаржуваною ухвалою суду в повній мірі відповідає вимогам ст. 207 ЦПК України. Підстав передбачених ч. 5 ст. 207 ЦПК України, зокрема відмови у визнанні мирової угоди у зв`язку з її невідповідністю закону чи порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, судом на момент її затвердження оскаржуваною ухвалою суду, також не встановлено.

Належних, допустимих та достатніх доказів щодо порушення прав ОСОБА_1 вказаним судовим рішенням не надано.

Оскаржуване судове рішення, не містить висновків чи судження щодо прав та обов`язків скаржника у відповідних правовідносинах, оскільки затверджуючи мирову угоду суд першої інстанції вирішував питання щодо стягнення аліментів, до якого ОСОБА_1 не має відношення.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитор має право на оскарження в апеляційному порядку ухвали про затвердження мирової угоди у даній справі, оскільки це судове рішення стосується його прав та інтересів як кредитора, не ґрунтуються на нормах права, оскільки ні мотивувальна, ні резолютивна частини ухвали суду першої інстанції не містять будь-яких вказівок про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 ..

За наведених фактичних обставин, встановлених при перевірці доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржника, враховуючи предмет спору стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, при вирішенні спору не вирішувалися. Оскаржувана ухвала суду не містять будь-яких висновків щодо прав та обов`язків скаржника та не порушує його прав. В свою чергу суд наголошує, що ухвала про затвердження мирової угоди вирішує питання лише сторін цієї угоди відносно конкретного предмету даної угоди.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 259, 362, 374 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

І.Ю. Ткаченко