Єдиний унікальний номер справи 755/1834/24
У Х В А Л А

26 серпня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2024 року, якою повернута позовна заява ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом ухвалено вважати неподаною та повернуто позивачеві. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 10 червня 2024 року позивач направила апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне провадження, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року направлену апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту наданий строк для усунення виявлених недоліків. Підставами для залишення апеляційної скарги без руху було пропущення апелянтом строку на апеляційне оскарження та наведення неповажних причин для його поновлення, а також ненадання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

На виконання ухвали суду позивач надіслала до суду заяву від 15.08.2024 року про усунення недоліків апеляційної скарги до якої долучила документ про сплату судового збору від 14.08.2024 року.

В той же час, жодного обґрунтування поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження заява про усунення недоліків апеляційної скарги не містить, незважаючи на те, що підставою для залишення скарги без руху, було як несплата судового збору так і порушення встановленого строку на апеляційне оскарження судового рішення, при цьому суд відхилив ті доводи апелянта щодо пропуску строку, зазначені нею в апеляційній скарзі.

За таких умов, вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року апелянтом в повному обсязі виконані не були.

Рішенням від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Суд зобов`язаний прийняти і розглянути апеляційну скарги на судове рішення лише за умови дотримання скаржником вимог чинного цивільного процесуального законодавства щодо строків на апеляційне оскарження та за умови відповідності апеляційної скарги формі та змісту, як того вимагає ЦПК України. Наявність лише самої по собі апеляційної скарги не є безумовною підставою для її прийняття та відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зважаючи на не виправлення апелянтом недоліків в ухвалі Київського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року, враховуючи, що апелянта при цьому було повідомлено про наслідки невиконання такої вимоги суду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2024 року, якою повернута позовна заява ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько