Номер провадження: 22-ц/813/5110/24
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 березня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

встановив:

У вересні 2023 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила змінити розмір та спосіб стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку / доходу / платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати у розмірі 2000 гривень, щомісячно. При цьому позивачка посилалась на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.03.2022 по справі № 947/6630/22 постановлено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі 3500,00 грн. але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову - 22 лютого 2022 року до суду та й до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак, на даний час у відповідача поліпшився матеріальний стан у вигляді житлового будинку та транспортного засобу, а тому вона звернулась до суду з даним позовом.

В обґрунтування стягнення додаткових витрат позивачка вказує, що їх з відповідачем син хворіє на вроджені вади серця, у зв`язку із чим ОСОБА_1 разом з дитиною проходила медичні обстеження, через хворобу сина їй необхідно витрачати близько 2000,00 грн. на купівлю ліків. Також позивачка здійснила додаткові витрати у вигляді: придбання ортопедичної подушки, устілок, велосипеду, канцелярських приладів, оплати за навчання дитини у ліцеї та музичній школі.

07.02.2024 позивачка зменшила позовні вимоги та просила суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку / доходу / платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в сумі 11 279 грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 4429 грн. 40 коп., що включають судовий збір у розмірі 429 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4 000 грн. 00 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2330,00 гривень, одноразово. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави, судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1429,40 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить суд рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким одноразово стягнути з відповідача половину суми понесених додаткових витрат на дитину у розмірі 9930,00 грн. (19860 грн. : 2 = 9930,00 грн.), змінити розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, з 3500,00 грн. в твердій грошовій формі, встановлених рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.03.2022, на частини всіх видів заробітку/доходу платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом порушені норми процесуального права, зокрема апелянт зазначає, що у порушення ч.1 ст. 309 ЦПК України судом не в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають істотне значення для вирішення справи по суті. Зокрема, спираючись на довідку з Пенсійного фонду України від 13.10.2023, суд, на момент винесення рішення не пересвідчився, чи дійсно відповідач досі немає доходу починаючи з липня 2023 року по день винесення рішення. Представником позивачки було направлено адвокатський запит до Одеського міського центру зайнятості з метою отримання інформації щодо того, чи став на облік в центрі зайнятості, чи зареєструвався безробітним ОСОБА_2 , у зв`язку із втратою роботи у період з 2022 року по теперішній час. Також позивачка звертає увагу, що під час судового розгляду відповідач неодноразово вказував, що не заперечує проти зміни розміру та способу стягнення аліментів, проте ця обставина судом врахована не була.

ОСОБА_1 також посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права при розгляді справи, зокрема, як зазначає апелянт, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в даному випадку, в частині зміни способу та розміру стягнення аліментів підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, а ще й ст. ст. 182, 184 СК України. Зокрема, ч. 3 ст. 181 СК України, передбачено право одержувача аліментів змінити спосіб стягнення аліментів, визначений у рішенні суду, незалежно від аргументації (зміни матеріального або сімейного становища, зміни стану здоров`я і т.д.).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначає, що він проти зміни розміру та способу стягнення аліментів не заперечував, але з довідки Пенсійного фонду України, вбачається, що у 2023 році його максимальний дохід склав 6022,78 грн. на місяць, а тому, виходячи з наведеного - задоволення вимог позивачки призведе до фактичного зменшення розміру стягуваних аліментів, такої думки притримався і суд першої інстанції при ухваленні рішення по суті, адже це не буде відповідати інтересам дитини. Також відповідач заперечує проти стягнення додаткових витрат на дитину в частині придбання велосипеду (15200,00 грн.), оплату навчання у ліцеї (200, 500 грн), витрат на канцелярію (1998 грн.), стверджує, що під час розгляду справи відповідач також придбав для сина велосипед, однак позивачка перешкоджаючи спілкуванню батька з сином, відмовилась його прийняти та передати дитині, з цього приводу ОСОБА_1 було спрямовано лист із проханням забрати велосипед, проте відповіді не прослідувало. Щодо витрат на канцелярію (1998 грн.), відповідач вважає що ці витрати не підпадають до витрат, передбачених ст. 185 СК України. Також, з наданої позивачкою платіжної інструкції №СВ07755488/1 від 08.09.2023 та квитанції про оплату №254080054 від 02.02.2024 не вбачається, що дитина навчається у платному учбовому закладі. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2024 залишити без змін.

У відповіді на відзив ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зазначає що ані судом, ані відповідачем не було враховано постанову Верховного суду від 01.04.2019 у справі №545/819/18, у якій було визнано, що витрати, понесені позивачем на навчання сина в коледжі, та витрати на придбання спортивного інвентаря належать до додаткових витрат, необхідних для розвитку дитини. Також, апелянт стверджує, що ОСОБА_2 є фізично здоровою, працездатною людиною, яка має у розпорядженні майно на утримання якого вирогідно несе витрати та беручи до уваги вік дитини (2012 р.н.), яка має вади серця та за станом здоров`я перебуває під спостереженням лікарів, вважає що заміна способу стягнення аліментів у розмірі викладеному позовній заяві та апеляційній скарзі є необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Щодо твердження відповідача про купівлю велосипеда, від якого позивачка відмовилась, ОСОБА_1 стверджує, що нею, до суду першої інстанції було спрямовано додаткові пояснення в яких позивачка наголошувала на тому, що велосипед на який покликається відповідач був куплений безпосередньо нею 09.05.2024, що підтверджується відповідним гарантійним листом (а.с. 135), зокрема, з гарантійного талону вбачається, що був придбаний велосипед бренда ROMET, що збігається з тим велосипедом, на який покликається відповідач у відзиві поданого до суду першої інстанції, також, з фото велосипеда вбачається, що за параметрами цей велосипед призначений для дорослої людини, але аж ні як для дванадцятирічної дитини. Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просить задовольнити її апеляційну скаргу у повному обсязі, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2024 скасувати, ухваливши нове, яким позовні вимоги позивачки задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як передбачено п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, що не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Київського районного суду м. Одеси скасуванню в частині відмови в зміні розміру та способу стягнення аліментів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.03.2022 у справі 947/6630/22 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції актовий запис № 1147, ухвалено стягувати ОСОБА_2 , у твердій грошовій сумі 3500,00 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 22 лютого 2022 року до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заборгованості по сплаті аліментів у відповідача не встановлено.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 вказує на те що, сума стягуваних аліментів у твердій грошовій сумі розміром у 3500,00 грн., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно - є замалою, тому що, на утримання дитини вона фактичного витрачає близько 7000,00 грн. щомісяця, а тому й просить змінити спосіб стягнення аліментів на всіх видів заробітку/доходу платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зміни розміру та способу стягнення аліментів суд першої інстанції залишив поза увагою такі обставини.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей183, 184 СК України.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, а саме: ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143цс13, а також використано у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі N 372/2393/17, і наведені норми та тлумачення спростовують доводи апеляційної скарги щодо безпідставності вимог позивачки про зміну способу стягнення аліментів.

Зважаючи на аналіз вищевикладених норм та факт того, що відповідач під час судового розгляду неодноразово вказував, що не заперечує проти зміни розміру та способу стягнення аліментів, проте ця обставина судом врахована не була, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню шляхом зміни розміру та способу стягнення аліментів з 3500,00 грн. у твердій грошовій сумі, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на всіх видів заробітку/доходу платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Щодо стягнення додаткових витрат на дитину, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача суму додаткових витрат на дитину, у розмірі 11279,00 грн. ( 22558,00 грн. : 2 = 11279,00 грн.), а саме: велосипед 15200,00 грн, навчання у ліцеї 700,00 грн., музична школа 260 грн., канцелярія 1998,00 грн., ортопедична подушка 1105,00 грн., УЗД серця 700 грн., ортопедичні устілки 1045,00 грн., медичні послуги 1550,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково в частині стягнення додаткових витрат на дитину - прийшов правильного та обґрунтованого висновку, стягнувши з відповідача 2330,00 грн. ( 4660,00 грн. : 2 = 2 330,00 грн.) одноразово.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення 15200,00 грн. за купівлю велосипеду є необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 має хворобу за діагнозом - вроджені вади серця, що підтверджується консультативним висновком КНП «Обласна дитяча клінічна лікарня» ООР від 10.01.2020 та консультативним висновком ТОВ «KIND» від 06.07.2023.

Неповнолітньому ОСОБА_3 , згідно з консультаційним висновком спеціаліста ТОВ «KIND» від 06.07.2023, показано режим з обмеженням функціоналу та психоемоційних навантажень через ряд захворювань (а.с. 32).

Отже, наданий консультативний висновок, не містить рекомендації, якими показано ОСОБА_4 займатися велоспортом, тому вимоги про таке як додаткові витрати не доведені.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Згідно із ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2024 в частині вимог ОСОБА_1 про зміну розміру та способу стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини усіх доходів щомісячно, але неменше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: