ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2734/23 Номер провадження 22-ц/814/2191/24Головуючий у 1-й інстанції Подмаркова Ю.М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

секретар: Кириченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Національної поліції України та Державної казначейської служби України про стягнення моральної та матеріальної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів з вимогами:

- стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь моральну шкоду у розмірі 299 090 100 (двісті дев`яносто дев`ять мільйонів дев`яносто тисяч сто) грн 00 к. , яка завдана внаслідок системної бездіяльності Національної поліції України;

- стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь матеріальну шкоду у розмірі 299 090 100 (двісті дев`яносто дев`ять мільйонів дев`яносто тисяч сто) грн 00 к. - еквівалентну 300 Біткоінів на суму 7 641 300 (сім мільйонів шістсот сорок одна тисяча триста) Євро.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що факт системної бездіяльності Національної поліції України, як відповідача, встановлений судовим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду. Протягом 2013-2015 років ОСОБА_2 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами, належними сім`ї Фисун у розмірі понад 10500 доларів США. В подальшому, 08.08.2015 СВ Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області було порушено кримінальне провадження № 0001109 за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2, 4 ст. 190 КК України. 07.12.2016 Полтавським ВП Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області за вих. № 16295/115/104-2016 позивачу було надано довідку про завдання матеріальних збитків сім`ї Фисун на загальну суму 10 500 доларів США, на які ОСОБА_2 придбав 300 Біткоїнів, що зафіксовано слідчим СУ ГУНП в Полтавській області Ннгієвим С., під час допиту у слідчого ОСОБА_2 , в присутності ОСОБА_1 , але вказаний факт проігноровано. 300 Біткоінів станом на 05.10.2023 Фисун не повернуто, чим завдано матеріального збитку на суму понад 299 090 100 грн 00 к. Зазначив, що в даному кримінальному провадженні № 0001109 був визнаний потерпілим, однак, вироком Полтавського районного суду Полтавської області в справі № 545/3264/20 ОСОБА_2 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Вважає, що наявність виправдувального вироку суду свідчить про пряму бездіяльність органу досудового розслідування Полтавського РВП Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області, як структурного підрозділу ГУНП в Полтавській області. Системна відкрита бездіяльність досудового розслідування підтверджується доказами та фактами, які підтверджені рішеннями судів та відповідними листами (направлено понад 4 тисячі заяв), жодного належного заходу реагування поліцією не здійснено, що є прямим порушенням ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Внаслідок незаконних, протиправних дій та бездіяльності працівників поліції ОСОБА_2 уник кримінальної відповідальності, як наслідок ОСОБА_1 завдано матеріальних збитків в розмірі 7 641 300,00 Євро, що є еквівалентом 300 Біткоінів, придбаних за кошти сім`ї Фисун та не повернуті станом на 01.10.2023. З урахуванням позиції Великої палати Верховного суду, викладеної в справі № 916/1423/17, вважає, що має право вимагати від Держави України в особі Національної поліції України матеріальну компенсацію за порушення розумних строків досудового розслідування, неякісне проведення досудового розслідування та допущення ряду бездіяльності оновленою реформованою поліцією з урахуванням: - рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 у справі № 816/1218/18; - рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 у справі № 816/1216/18; - рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 у справі № 816/1217/18; - рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2018 у справі № 816/1516/18.

На обґрунтування завдання моральних збитків на суму 299 090 100 грн, посилається на системну бездіяльність поліції, що призвело до стресів, моральних страждань та психо-емоційних навантажень, що встановлено рішеннями судів та не потребує додаткового доказування.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 26 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави України, Національної поліції України та Державної казначейської служби України про стягнення моральної та матеріальної шкоди - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі .

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини, які викладені як підстави пред`явлених позовних вимог, що суперечить сталій практиці Європейського суду з прав людини та є прямим порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - відсутність будь-якого ефективного захисту в національному праві.

Скаржник вказує, що внаслідок системної бездіяльності працівників Оновленої Поліції у кримінальному провадженні №0001109 гр. ОСОБА_2 уник кримінальної відповідальності, що підтверджено вироком Полтавського районного суду від 20.09.2023 року у справ №545/3264/20, яким гр. ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, закривши в цій частині кримінальне провадження. За ст. 190 ч. 4 КК України гр. ОСОБА_2 визнано невинним та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення, тому, внаслідок бездіяльності працівників Оновленої Поліції у кримінальному провадженні №0001109 ОСОБА_1 завдано матеріальних збитків у розмірі на суму понад 10 000 (десять тисяч) доларів США та 300 Біткоїнів на суму 7 641 300 (сім мільйонів шістсот сорок одна тисяча триста) Євро.

Посилається на те , що на його чисельні звернення (понад чотири тисячі заяв) щодо необхідності активізації досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001109 надавалися виключно формальні відповіді, жодного належного заходу реагування Поліцією не здійснено.

Скаржник наголошує, що довготривале досудове розслідування та довготривалий судовий розгляд, суперечить сталій практиці Європейського суду з прав людини та п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Якщо злочин безперечно є вчиненим і не розкритим, завдану матеріальну та моральну шкоду унаслідок бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними повноважень повинна відшкодовувати держава.

Судом встановлено, що вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20.09.2023 в справі № 545/3264/20, провадження № 1-кп/545/20/23, який не набрав законної сили, клопотання захисника обвинуваченого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження за ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України задоволено, ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, закривши в цій частині кримінальне провадження. За ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_2 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення. Цивільні позови ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Встановлено, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні № 0001109 від 08.08.2015 здійснювалося Полтавським РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, ОСОБА_1 був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні.

Станом на час розгляду судом позовних вимог ОСОБА_1 , вирок суду у кримінальному провадженні, відомості про яке внесене до ЄРДР за № 0001109 від 08.08.2015, не набрав законної сили.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.02.2019 є пенсіонером, інвалідом 2 групи безстроково (а. с. 44-45, 58 т. 1).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 у справі № 816/1218/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного слідчого управління Національної поліції України про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного слідчого управління Національної поліції України щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.03.2018 реєстраційний №ФИ-7963898. Зобов`язано Головне слідче управління Національної поліції України розглянути звернення ОСОБА_1 від 26.03.2018 реєстраційний №ФИ-7963898. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено, рішення набрало законної сили 12.06.2018 (а. с. 48-50 т. 1).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 у справі № 816/1216/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного слідчого управління Національної поліції України про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного слідчого управління Національної поліції України щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.03.2018 реєстраційний №ФИ-7963902. Зобов`язано Головне слідче управління Національної поліції України розглянути звернення ОСОБА_1 від 26.03.2018 реєстраційний №ФИ-7963902. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено, рішення набрало законної сили 16.06.2018 (а. с. 51-53 т. 1).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 у справі № 816/1217/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного слідчого управління Національної поліції України про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного слідчого управління Національної поліції України щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.03.2018 реєстраційний №ФИ-7963901. Зобов`язано Головне слідче управління Національної поліції України розглянути звернення ОСОБА_1 від 26.03.2018 реєстраційний №ФИ-7963901. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 12.06.2018 (а. с. 54-56 т. 1).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2018 у справі № 816/1516/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної поліції України та Головного слідчого управління Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Національної поліції України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 21 квітня 2018 року № ФИ-8047171 та надання відповіді від 26 квітня 2018 року №№ 24/Ф-2096, 24/Ф-2097, 24/Ф-2098, 24/Ф-2146, 24/Ф-2147, 24/Ф-2148, 24/Ф-2149, 24/Ф-2157, 24/Ф-2186, 24/Ф-2201, 24/Ф-2263, 24/Ф-2264, 24/Ф-2265, 24/Ф-2266, 24/Ф-2267, 24/Ф-2298, 24/Ф-2299, 24/Ф-2300 на вказане звернення. Зобов`язано Національну поліцію України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 21 квітня 2018 року № ФИ-8047171 із наданням відповідей в розрізі кожного із поставлених у зверненні питань відповідно до порядку, визначеного Законом України "Про звернення громадян". У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 17.07.2018 (а. с. 59-62 т. 1).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2018 у справі № 816/2309/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 27.10.2017. Зобов`язано Полтавський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області розглянути звернення ОСОБА_1 від 27.10.2017. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 20.02.2018 (а. с. 73-75 т. 1).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 у справі № 816/2358/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області про визнання протиправною бездіяльності задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 22.10.2017. Зобов`язано Полтавський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області розглянути звернення ОСОБА_1 від 22.10.2017. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 08.03.2018 (а. с. 76-78 т. 1).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі № 816/492/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Полтавського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 09.01.2018 реєстраційний номер №7718431. Зобов`язано Полтавське районне відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області розглянути звернення ОСОБА_1 від 09.01.2018 реєстраційний номер №7718431. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 30.05.2018 (а. с. 79-81 т. 1).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 у справі № 816/468/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Полтавського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 17 січня 2018 року № ФИ-7749480 та надання відповіді на вказане звернення. Зобов`язано Полтавське районне відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 17 січня 2018 року № ФИ-7749480 із наданням відповіді у розрізі кожного із поставлених у зверненні питань у порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян". У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 03.05.2018. (а. с. 82-85 т. 1).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 у справі № 816/1400/18 позов ОСОБА_1 до Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області, Головного управління Національної поліції у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 01.04.2018, реєстраційний номер ФИ-7986936. Зобов`язано Полтавський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 01.04.2018, реєстраційний номер ФИ-7986936 із наданням відповіді щодо кожного зазначеного позивачем у зверненні питання у порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян". У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 05.07.2018 (а. с. 86-88 т. 1).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 у справі № 816/466/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Полтавського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 17 січня 2018 року №ФИ-7749920. Зобов`язано Полтавське районне відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області розглянути звернення ОСОБА_1 від 17 січня 2018 року №ФИ-7749920. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 03.05.2018 (а. с. 96-98 т. 1).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 у справі № 816/2327/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського районного відділення поліції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Полтавського районного відділення поліції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.10.2017 року. Зобов`язано Полтавське районне відділення поліції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області розглянути звернення ОСОБА_1 від 26.10.2017 року та надати відповідь. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 01.03.2018 (а. с. 99-101 т. 1).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 у справі № 816/467/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Полтавського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 17 січня 2018 року № ФИ-7748439 та надання відповіді на вказане звернення. Зобов`язано Полтавське районне відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 17 січня 2018 року № ФИ-7748439 із наданням відповіді у розрізі кожного із поставлених у зверненні питань у порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян". У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 03.05.2018 (а. с. 108-111 т. 1).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 у справі № 816/463/18 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 10 січня 2018 року та відповідь на вказане звернення від 22 січня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 10 січня 2018 року відповідно до порядку, визначеного Законом України "Про звернення громадян". У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а. с. 112-114 т. 1). Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2019 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 по справі № 816/463/18 скасовано. Провадження у справі № 816/463/18 за позовом ОСОБА_1 до Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії закрито. Роз`яснено позивачу право на звернення з аналогічними вимогами в порядку кримінального судочинства.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.05.2017 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3232/2017) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого задоволено. Визнано протиправною бездіяльність слідчого щодо не виконання вимог ст. 220 КПК України. Зобов`язано слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0001109 розглянути клопотання ОСОБА_1 а від 20.04.2017 про звернення за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, щодо проведення тимчасового доступу до речей та документів, а саме: електронного гаманця «WebMoney Transfer» який зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 01.11.1980, який у своїх цілях використовував гр. ОСОБА_2 з метою отримання інформації (місця знаходження користувача, його IP-адрес з прив`язкою до місцевості, рух коштів по рахунку «електронному гаманцю» з їх подальшим виводом з системи), щодо входження до системи «WebMoney Transfer» безпосередньо гр. ОСОБА_2 (а. с. 119 т. 1)

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.05.2017 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3229/2017) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого задоволено. Визнано протиправною бездіяльність слідчого щодо не виконання вимог ст. 220 КПК України. Зобов`язано слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0001109 розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20.04.2017 року про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, щодо проведення тимчасового доступу до речей та документів, а саме: справи № 2/1625/1446/12 від 28.08.2016 Полтавського районного суду Полтавської області суддя Цибізова С.А. в якій міститься інформація, щодо заволодіння титульними знаками системи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » мережі інтернет безпосередньо гр. ОСОБА_2 в строки передбачені ст.220 КПК України та винести вмотивовану Постанову по суті розгляду клопотання (а. с. 120 т. 1).

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19.05.2017 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3216/2017) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області щодо не розгляду клопотання у кримінальному провадженні № 0001109 від 08.08.2015 року задоволено частково. Зобов`язано слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 19.04.2017 року, зареєстроване за вхідним номером Ф-245 від 20.04.2017 року. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено (а. с. 122-123 т. 1).

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07.06.2017 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3230/2017) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо неприйняття рішення по клопотанню задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність слідчого щодо відсутності процесуального реагування на клопотання потерпілого ОСОБА_1 про здійснення процесуальних дій, подане 20 квітня 2017 року до Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 0001109 у порядку статті 220 КПК України. Зобов`язано слідчого Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 0001109 розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 20 квітня 2017 року щодо допиту ОСОБА_5 відповідно до вимог статті 220 КПК України. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено (а. с. 124-125 т. 1).

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3861/2017) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо неприйняття рішення по клопотанню задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність слідчого щодо відсутності процесуального реагування на клопотання потерпілого ОСОБА_1 про здійснення процесуальних дій, подане 29 травня 2017 року до Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 0001109 у порядку статті 220 КПК України. Зобов`язано слідчого Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 0001109 розглянути відповідно до вимог статті 220 КПК України клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 29 травня 2017 року щодо підготовки клопотання про надання дозволу на проведення обшуку за адресою реєстрації, тимчасового проживання чи перебування ОСОБА_5 .. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено (а. с. 126-127 т. 1).

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.05.2017 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3234/2017) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого задоволено. Визнано протиправною бездіяльність слідчого щодо не виконання вимог ст. 220 КПК України. Зобов`язано слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0001109 розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20.04.2017 року про звернення за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, щодо проведення тимчасового доступу до речей та документів, а саме: електронного гаманця системи W1 зареєстрованого на ім`я моєї дружини ОСОБА_3 з метою отримання інформації (місця знаходження користувача, його IP-адрес з прив`язкою до місцевості, рух коштів по рахунку «електронному гаманцю» з їх подальшим виводом з системи), щодо входження до системи W1 в електронний гаманець безпосередньо гр. ОСОБА_2 (а. с. 128 т. 1)

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15.08.2018 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/6103/2018) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого задоволено частково. Зобов`язано Полтавський РВП Полтавського ГУНП в Полтавській області вчинити певну дію розглянути подане 02.07.2018 року клопотання ОСОБА_1 та прийняти процесуальне рішення, відповідно до вимог ст. 220 КПК України (а. с. 129 т. 1).

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3859/2017) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо неприйняття рішення по клопотанню задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність слідчого щодо відсутності процесуального реагування на клопотання потерпілого ОСОБА_1 про здійснення процесуальних дій, подане 29 травня 2017 року до Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 0001109 у порядку статті 220 КПК України. Зобов`язано слідчого Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 0001109 розглянути відповідно до вимог статті 220 КПК України клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 29 травня 2017 року щодо проведення відповідних слідчо-оперативних заходів у кримінальному провадженні. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено (а. с. 130-131 т. 1).

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3856/2017) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо неприйняття рішення по клопотанню задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність слідчого щодо відсутності процесуального реагування на клопотання потерпілого ОСОБА_1 про здійснення процесуальних дій, подане 29 травня 2017 року до Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 0001109 у порядку статті 220 КПК України. Зобов`язано слідчого Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 0001109 розглянути відповідно до вимог статті 220 КПК України клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 29 травня 2017 року щодо вжиття належних заходів для перевірки інформації, викладеної ОСОБА_2 в письмовому поясненні стосовно передачі грошових коштів, та щодо повідомлення потерпілого про результати вжитих заходів. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено. (а. с. 132-133 т. 1)

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/53/2018) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку ст.303 КПК України задоволено частково. Зобов`язано слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку ст.220 КПК України розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 20.04.2017 року про вчинення певних дій у кримінальному провадженні №0001109 від 08.08.2015 року, а саме: про звернення за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, щодо проведення тимчасового доступу до речей та документів, електронного гаманця «WebMoney Transfer», який зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , з отриманням інформації (місця знаходження користувача, його IP-адрес з прив`язкою до місцевості, рух коштів по рахунку «електронному гаманцю» з їх подальшим виводом з системи); про результати розгляду якого повідомити ОСОБА_1 .. В задоволенні інших вимог скарги відмовлено (а. с. 134-135 т. 1)

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/51/2018) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку ст.303 КПК України задоволено частково. Зобов`язано слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку ст.220 КПК України розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 20.04.2017 року про вчинення певних дій у кримінальному провадженні №0001109 від 08.08.2015 року, а саме: про допит ОСОБА_5 , 1978 р.н., адреса реєстрації АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , який мешкає разом з гр. ОСОБА_2 , з приводу отримання ним грошових коштів, картковий рахунок відкритий в АБ «Приватбанк» на його ім`я, банківська картка № НОМЕР_1 , на яку за вказівкою гр. ОСОБА_2 періодично перераховувались грошові кошти та який можливо є спільником гр. ОСОБА_2 , щодо заволодіння грошовими коштами у сумі 10,500 (десять тисяч п`ятсот) доларів США та допит ОСОБА_5 з приводу надання нотаріального доручення гр. ОСОБА_2 щодо зняття готівки в АТ «ПриватБанк» з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 ; про результати розгляду якого повідомити ОСОБА_1 .. В задоволенні інших вимог скарги відмовлено (а. с. 136-137 т. 1).

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/50/2018) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку ст.303 КПК України задоволено частково. Зобов`язано слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку ст.220 КПК України розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 20.04.2017 року про вчинення певних дій у кримінальному провадженні №0001109 від 08.08.2015 року, а саме: про звернення з клопотанням до прокурора на погодження щодо проведення обшуку за адресою реєстрації та інших місць тимчасового проживання чи перебування гр. ОСОБА_5 , 1978 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасових перебувань в та в подальшому до слідчого судді; про результати розгляду якого повідомити ОСОБА_1 .. В задоволенні інших вимог скарги відмовлено (а. с. 138-139 т. 1).

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13.11.2017 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/7371/2017) клопотання ОСОБА_1 про встановлення процесуальних строків задоволено. Встановлено строк у 3 (три) місяці з моменту надходження матеріалів кримінального провадження №0001109 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 серпня 2015 року за ознаками ч.2 ст.190 КК України до Полтавського районного відділення Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області для проведення процесуальних дій необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування в рамках кримінального провадження. (а. с. 140, 150 т. 1)

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23.08.2018 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/4842/2018) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого задоволено. Визнано протиправною бездіяльність слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, щодо тривалого досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0001109 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 серпня 2015 за ознаки ч.2,4 ст.190 КК України. Визнано протиправною бездіяльність слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, щодо порушення розумних строків досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0001109 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 серпня 2015 за ознаки ч.2,4 ст.190 КК України. Зобов`язано слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженні №0001109 від 08.08.2015, щодо проведення процесуальних дій необхідних для закінчення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0001109 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 серпня 2015 за ознаки ч.2,4 ст.190 КК України у строк 2 місяці. (а. с. 141 т. 1)

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 25.01.2018 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/563/2018) скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано службову особу Полтавського РВП Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 04.12.2017 року у відповідності до вимог ст. 214 КПК України. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено. (а. с. 142 т. 1)

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29.03.2019 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3740/2019) заяву ОСОБА_1 про відвід слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області Нездійминога В.М. від досудового розслідування кримінального провадження №0001109 від 08.08.2015 року задоволено. Відведено слідчого заступника начальника СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області Нездійминога В.М. від досудового розслідування кримінального провадження №0001109 від 08.08.2015 року. (а. с. 144-145 т. 1)

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2019 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/2724/2019) заяву потерпілого ОСОБА_1 про відвід старшого слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області майора поліції Козіна Антона Григоровича у кримінальному провадженні №0001109 від 08 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,4 ст. 190 КК України задоволено. Призначити іншого слідчого у кримінальному провадженні №0001109 від 08 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,4 ст. 190 КК України. (а. с. 146-147 т. 1)

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2019 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/2756/2019) заяву потерпілого ОСОБА_1 про відвід слідчого начальника СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області майора поліції Голтвянського Віталія Сергійовича у кримінальному провадженні №0001109 від 08 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,4 ст. 190 КК України задоволено. Призначити іншого слідчого у кримінальному провадженні №0001109 від 08 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,4 ст. 190 КК України. (а. с. 148-149 т. 1)

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.04.2017 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/1977/17) скаргу ОСОБА_1 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження задоволено. Скасовано постанову від 22.02.2017 року, винесену слідчим слідчого відділу Полтавського РВП Полтавського ВП ГУ НП у Полтавській області Кислим А.О. про закриття кримінального провадження № 0001109 від 08.08.2015 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України. Матеріали кримінального провадження № 0000071 направити до Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП у Полтавській області для проведення досудового розслідування. (а. с. 151-152 т. 1)

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/49/2018) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку ст.303 КПК України задоволено частково. Зобов`язано слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку ст.220 КПК України розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 20.04.2017 року про вчинення певних дій у кримінальному провадженні №0001109 від 08.08.2015 року, а саме: про проведення слідчо-оперативних заходів із застосуванням оперативно-технічних можливостей, направлених на встановлення зв`язків та можливих спільників гр. ОСОБА_2 , який зловживаючи довірою, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами сім`ї скаржника; встановлення фактів використання, переводів та кінцевого місця знаходження грошових коштів в сумі 10,500 (десять тисяч п`ятсот) доларів США, якими гр. ОСОБА_2 шахрайським шляхом заволодів зловживаючи довірою; проведення обшуків та тимчасових доступів до речей та документів; встановлення осіб причетних до заволодіння грошовими коштами у сумі 10,500 (десять тисяч п`ятсот) доларів США; встановлення інших ошуканих громадян, які постраждали від протиправних дій гр. ОСОБА_2 ; про результати розгляду якого повідомити ОСОБА_1 .. В задоволенні інших вимог скарги відмовлено. (а. с. 155-156 т. 1)

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10.09.2018 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/6098/2018, 1-кс/554/6102/2018) скарги ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Полтавського районного відділення поліції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області у кримінальному провадженні №0001109 від 08 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.2, 4 ст.190 КК України задоволено частково. Зобов`язано слідчих у кримінальному провадженні №0001109 від 08 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.2, 4 ст.190 КК України встановити громадян яким ОСОБА_2 з електронного гаманця системи LIQPAY зареєстрованого на ім`я ОСОБА_3 перерахував (переводив) грошові кошти, які належали ОСОБА_3 ; опитати громадян яким ОСОБА_2 з електронного гаманця системи LIQPAY зареєстрованого на ім`я ОСОБА_3 перерахував (переводив) грошові кошти, які належали ОСОБА_3 ; провести обшук за адресою реєстрації та інших місць тимчасового ОСОБА_6 , 1978 року народження, зареєстрований АДРЕСА_1 з метою явлення знарядь та засобів вчинення злочину. В іншій частині скарг відмовлено. (а. с. 161 т. 1)

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017 у справі № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3862/2017) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо неприйняття рішення по клопотанню задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність слідчого щодо відсутності процесуального реагування на клопотання потерпілого ОСОБА_1 про здійснення процесуальних дій, подане 29 травня 2017 року до Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 0001109 у порядку статті 220 КПК України. Зобов`язано слідчого Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 0001109 розглянути відповідно до вимог статті 220 КПК України клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 29 травня 2017 року щодо підготовки клопотання про надання дозволу на проведення обшуку за адресою реєстрації, тимчасового проживання чи перебування ОСОБА_2 .. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено. (а. с. 163-164 т. 1)

Частинами 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди суд першої інстанції зазначив, що позивач вимагає відшкодування моральної шкоди у зв`язку з бездіяльністю Національної поліції України , яка мала місце в ході здійснення досудового розслідування в вказаному вище кримінальному провадженні.

При цьому суд першої інстанції визнав, що позивачем не надано доказів заподіяння відповідачами позивачу моральних страждань або втрат немайнового характеру.

За результатами розгляду справи по суті позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що сам лише факт ухвалення Полтавським районним судом вироку , що не набав законної сили на час розгляду справи , не може бути підставою для задовлення позовних вимог , оскільки ОСОБА_1 в ході досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0001109 було заявлено цивільні пзови , відтак безпідставним є тредежння позивача, що шкода завдана осанньому злочином не відшкодована.

Таким чином, оскільки позивачем не надано доказів спричинення моральної шкоди, вини Держави в особі її уповноважених органів у заподіянні моральної шкоди та причинного зв`язку між такою шкодою та діями відповідачів, позовні вимоги про відшкодування позивачу моральної та матеріальної шкоди не підлягають до задоволення.

Водночас, судом першої інстанції було враховано правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 11 лютого 2019 року у справі № 233/4186/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 646/5224/17, від 26 вересня 2018 року у справі № 638/12068/16-ц щодо загальних підходів до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування , та відсутності безумовності відшкодування моральної шкоди у разі скасування рішень органів досудового слідства в порядку кримінального судочинства.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з слідуючого.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував його тим, що в результаті протиправної бездіяльності посадових і службових осіб державних органів, зокрема, Національної поліції України, йому було заподіяно моральної та матеріальної шкоди.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі наведеної норми права відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини цієї особи.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеня зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

У постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17 (провадження № 61-7053зпв18) зазначено, що «свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував бездіяльністю слідчого прокуратури, вважаючи незаконними процесуальні рішення слідчого та прокурора прокуратури Харківської області з огляду на їх скасування слідчими суддями.

Однак вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, та розцінені ним як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дії при перевірці заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача».

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17 (провадження № 61-7053зпв18), від 04 липня 2018 року у справі № 638/14260/16 (провадження № 61-11766св18), від 10 жовтня 2018 року у справі № 640/3837/17 (провадження № 61-29382св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 646/5224/17 (провадження № 61-7478св18), від 28 листопада 2018 року у справі № 638/9055/15 (провадження № 61-20721св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 336/5519/18 (провадження № 61-11350св19), від 13 травня 2020 року у справі № 638/8636/17 (провадження 61-40480св18), від 22 вересня 2021 року у справі № 686/14607/20 (провадження № 61-17741св20), від 19 жовтня 2022 року у справі № 554/8034/20 (провадження № 61-14781св21) та інших.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Ними передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є необхідною, однак не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які підлягають доведенню у відповідних спорах. Підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) вказано, що «причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із цих складових є підставою для відмови у задоволенні позову».

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення адміністративного суду свідчать про реалізацію ОСОБА_1 передбаченого КПК України права на оскарження дій та бездіяльності Національної поліції України , і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності відповідачів та не є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1166, 1167, 1173 ЦК України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України).

За загальним правилом шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 1176 ЦК України, якою врегульовано питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно матеріалів справи, предметом спору є стягнення шкоди, спричиненої фізичній особі бездіяльністю посадових осіб Національної поліції України , тому відповідно до положень частини шостої статті 1176 ЦК України така шкода відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади, передбачені статтями 1173, 1174 ЦК України.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Необхідною підставою для притягнення держави до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії (бездіяльність) органу державної влади, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно матеріалів справи встановлено, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував на неефективність досудового слідства у кримінальному провадженні №0001109 та процесуальну бездіяльність Національної поліції України, у результаті чого вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20.09.2023 року у справі №545/3264/20, який не набрав законної сили, клопотання захисника обвинуваченого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження, ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, закривши в цій частині кримінальне провадження. За ст. 190 ч. 4 КК України ОСОБА_2 визнано невинним та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення. Цивільні позови ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду. ОСОБА_1 неодноразово звертався з заявами й скаргами до поліції, оскаржував бездіяльність у вигляді ненадання відповідей, за його скаргами неодноразово були зобов`язано поліцію розглянути звернення позивача. Проте, через неефективність та системну процесуальну бездіяльність Національної поліції України ОСОБА_2 уник кримінальної відповідальності.

У зв`язку із чим , ОСОБА_1 вважає, що є підстави для відшкодування завданої шкоди за рахунок Державного бюджету України. Зазначає, що бездіяльністю відповідачів йому завдано майнову шкоду у розмірі 299 090 100,00 грн., що є еквівалентом 300 Біткоїнів на суму 7 641 300 Євро, які були придбані за кошти сім`ї Фисун, проте їм не повернуті.

Та суд апеляційної інстанції зазначає, що ненадання відповіді на звернення позивача поліцією, та постановлення судом першої істнації вироку відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2, ст. 190 ч.4 КК України , про звільнення від кримінальної відповідальності не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача і притягнення його до цивільно-правової відповідальності, оскільки справа №545/3264/20 наразі перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції. Відтак , остаточне рішення у ній не прийняте , з огляду на що вірними є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав покладення на державу обов`язку з відшкодування майнової шкоди.

З врахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів, що підтверджують завдану шкоду та її розмір, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідачів і шкодою, завданою заволодінням майном шахрайським шляхом, про яке заявляє позивач.

Щодо вимог позивача заявлених до Казначейської служби Україїни.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Аналіз вказаної норми свідчить, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є саме держава як учасник цивільних відносин.

Саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, тому належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (див. пункти 43 і 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19).

Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові. ( Постанова Верховного Суду від 28.02.2024 справа №661/285/20)

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову. Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин, що були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується апеляційний суд.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до п.1,ч.1,ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин , колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , а рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26 березня 2024 року - слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: Т.В.Одринська

О.О.Панченко