Справа 688/4695/24
№ 2/688/1228/24
Рішення

Іменем України

21 листопада 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Березюк Н.П.,

за участі секретаря судових засідань Кулеші Л.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог.

10.10.2024 представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просив визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно, в т.ч. на будинок АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе майно заповіла ОСОБА_4 , котрий спадщину не прийняв та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будучи єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 за життя не оформила свідоцтво про право власності на будинок. Просив визнати за позивачем право власності на вказаний будинок у порядку спадкування.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву, якою просив долучити до справи копію електронного технічного паспорта на будинковолодіння та розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав.

Позиція відповідача

Представник відповідача Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області Тетяна Котик в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

10.10.2024 позивач звернувся до суду з даним позовом.

11.10.2024 суд відкрив загальне позовне провадження, призначив підготовче засідання на 11.11.2024, витребував копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3

23.10.2024 до суду надійшла копія спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3

11.11.2024 суд постановив ухвалу, якою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 21.11.2024.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази.

Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яким станом на січень 1990 року належав будинок АДРЕСА_1 .

Підпунктом б п.1 рішення виконкому Шепетівської районної Ради народних депутатів № 7а від 18.01.1990 постановлено оформити право власності і видати свідоцтва в селі Вовківчики колгоспним дворам, в т.ч. ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя не встиг оформити свідоцтво про право власності на будинок колгоспного типу. Його дружина ОСОБА_3 також за життя не оформила свідоцтво про право власності на житловий будинок, в т.ч. у порядку спадкування після смерті чоловіка, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в т.ч. на будинок АДРЕСА_1 , у якому на день смерті спадкодавець проживала та була зареєстрована одна.

25.02.1999 ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе майно заповіла ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняв та не оформив.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.02.2022 позивачу ОСОБА_1 визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

06.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , за його заявою заведено спадкову справу, однак відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на будинковолодіння.

Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого ПП Шепетівське регіональне бюро технічної інвентаризації станом на 19.10.2022 №2022/326 та електронного технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого ПП Шепетівське регіональне бюро технічної інвентаризації станом на 19.10.2022 №2022/326 на земельній ділянці по АДРЕСА_1 у 1965 році споруджено цегляний житловий будинок (літ А-І), загальною площею 67 кв.м, житловою площею 41,2 кв м., (площа забудови, 89,7 кв.м., включно з цегляною прибудовою (літ а), цегляний сарай (літ Б), площею 38,8 кв.м., бетонний погріб (літ В), площею 7,4 кв.м. Вартість домоволодіння становить 83425 грн.

Встановлені судом обставини підтверджуються паспортом позивача, копіями свідоцтв про смерть ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , копією свідоцтва про народження позивача, витягом з погосподарської книги за 2001-2005 роки №178, копією рішення виконкому Шепетівської районної ради народних депутатів від 18.01.1990, копією технічного паспорта на будинковолодіння, станом на 19.10.2022, в т.ч. електронного технічного паспорта, довідкою Судилківської сільської ради від 30.12.2021 №332, копією рішення Шепетівського районного суду Хмельницької області від 15.02.2022.

Застосовані норми права

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

У випадку смерті особи спадкоємець набуває права одержати майно померлого, право на спадкування мають особи, визначені у законі чи заповіті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст. 1296 ЦК України).

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є визнання права.

Відповідно до ч.1, 3 ст.5 ЦК України, який набрав чинності 1 січня 2004 року, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом статті 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Закон Української РСР «Про власність», який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття «колгоспний двір» і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї.

Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

6 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору.

При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, судам належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

При вирішенні питання щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору судами належить виходити з того, що Закон Української РСР «Про власність» не містив положень, які виключали майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, зі складу спадщини.

У пункті 4 Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII від 26 березня 1991 року «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» вказано, що правила, які містяться в Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР «Про власність в СРСР», тобто з 1 липня 1990 року.

Таким чином, з 1 липня 1990 року при спадкуванні частки майна колишнього колгоспного двору застосовувалися загальні правила щодо спадкування.

Такий правовий висновок відображено у постанові Верховного суду від 17.06.2020 року у справі №156/482/17 провадження 61-25814св18.

Мотиви та висновки суду.

Судом встановлено, що власниками будинковолодінння по АДРЕСА_1 станом на день смерті голови двору ОСОБА_5 15.09.1992, були батьки позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яким вказане будинковолодіння належало в рівних частках, як членам колгоспного двору, однак за життя вони не оформили право власності на будинковолодіння. ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки була зареєстрована і проживала разом з ним на день його смерті, та розпорядилась належним їй майном, склавши заповіт. Спадкоємець майна померлої ОСОБА_3 за заповітом, не оформивши своїх спадкових прав помер. Позивач, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, у визначений рішенням суду строк для прийняття спадщини, а тому відповідно до ст.16 ЦК України право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на будинковолодіння в порядку спадкування.

Розподіл судових витрат.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки судовий спір виник з причин, не пов`язаних з діями відповідача, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 200, 263-265, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на будинковолодіння з господарськими будівлями та спорудами, яке знаходиться по АДРЕСА_1 та складається з: цегляного житлового будинку (літ А-І), з цегляною прибудовою (літ а); загальною площею 67 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., (площа забудови 89,7 кв.м, включно з цегляною прибудовою); цегляного сараю (літ Б), площею 38,8 кв.м., бетонного погребу (літ В), площею 7,4 кв.м., вартістю 83425 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач Судилківська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, місцезнаходження: с. Судилків, вул. Героїв Майдану, буд. 54, Шепетівського району Хмельницької області, .

Повний текст рішення складено 21.11.2024.

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК