Справа № 606/1877/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Марціцкої І.Б.

при секретарі судового засідання Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовля, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (надалі ПРАТ СК «Арсенал Страхування») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.05.2020 між ПРАТ СК «Арсенал Страхування» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0392577, згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія «DAF XF 95» державний номерний знак НОМЕР_1 .

13.11.2020 в м. Теребовля сталася ДТП за участю автомобіля DAF XF 95 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Opel Astra» під керуванням ОСОБА_3 ДТП сталася внаслідок невідповідності технічного стану автомобіля «DAF XF 95», а саме: під час руху відкрилася лапа маніпулятора, яка пошкодила припаркований автомобіль «Opel Astra», вказана інформація відображена в Європротоколі, який склали учасники ДТП.

Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу ремонт автомобіля «Opel Astra» д/н НОМЕР_2 становить 78547,17 грн. (без ПДВ на запасні частини).

ПРАТ СК «Арсенал Страхування» виплатило потерпілому страхове відшкодування в розмірі 48500 грн. (ліміт відповідальності страховика при врегулюванні за допомогою Європротоколу за вирахуванням франшизи, встановленої полісом ОСЦПВВНТЗ - 2500 грн.).

Позивач, як на правову підставу позову, посилається на норми пп. г п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо ДТП є безпосередній наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР. Враховуючи вказану норму Закону, позивач просив стягнути з відповідача 48 500грн., які були виплачені потерпілому ОСОБА_4 .

Представником відповідача адвокатом Пацулою В.О. надано відзив на позовну заяву, в якій останній не визнав позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, вказуючи, що до даних правовідносин не може бути застосований пп. г п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки до матеріалів позовної заяви не додано жодних доказів, які б підтверджували, що автомобіль яким керував позивач мав невідповідності технічного стану та обладнання відповідно до існуючих вимог Правил дорожнього руху. Представник відповідача вважає, що ДТП сталася через неуважність водія, а саме: через те, що останній випадково, під час руху, випустив (чи не прибрав) опору крана, перевівши її з транспортного положення у робоче, і рухаючись таким чином по дорозі, не пересвідчившись у безпечності маневру, проїхав на близькій відстані повз автомобіль потерпілого, зачепив його опорою. Матеріали позову не містять відомості про технічний стан автомобіля, яким керував відповідач, огляд транспортного засобу після ДТП не проводився, а тому, не має підстав стверджувати, що автомобіль був технічно несправним. Відтак, представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з безпідставністю.

Представником позивача надіслано відповідь на відзив, відповідно до якої, останній вважав твердження відповідача про те, що ДТП спричинене неуважністю водія, а не технічним станом припущенням. Невідповідність технічного стану автомобіля «DAF XF 95», зазначена у Європротоколі, який учасники склали на місці події, при цьому, відповідач зазначив у своїх поясненнях, що лапа крана-маніпулятора самовільно відкрилась під час руху та пошкодила припаркований автомобіль. Представник посилається на вимоги п.п а п.2.3 ПДР, відповідно до якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення так кріплення вантажу. Відповідач не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, в результаті чого сталося ДТП, а тому є всі підстави для звернення із регресною вимогою про стягнення виплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29.09.2023 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у своїй заяві позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

13.11.2020 в м. Теребовля по вул. Застіноцькій сталася ДТП за участю автомобіля DAF XF 95 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Opel Astra» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якого автомобіль «Opel Astra» отримав механічні пошкодження.

На місці події учасники склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відобразили на схемі місце розташування транспортних засобів, вказали наявні механічні пошкодження. Водій автомобіля DAF XF 95 державний номерний знак НОМЕР_1 визнав себе винуватим у вчиненні ДТП. Написав пояснення, з яких слідує, що під час руху відкрилася лапа крана маніпулятора, яка пошкодила припаркований автомобіль «Opel Astra».

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» за полісом АР/0392577 від 28.05.2020.

17.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до позивача із повідомленням про ДТП, що має ознаки страхового випадку, в якому вказав, що 13.11.2020 р. о 17.40 керував автомобілем DAF XF 95 державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому встановлений маніпулятор та рухався по вул. Застіноцькій в м. Теребовля. В подальшому, почув, як автомобіль призупинився, ніби щось притримало. Вийшов з автомобіля та побачив, що в автомобіля вирвало лапу крана, а ззаду на проїзній частині стояв «Opel Astra» з механічними пошкодженнями передньої та задньої частини. Автомобіль «Opel Astra» до ДТП стояв припаркований. На місці пригоди склали Європротокол, свою вину ОСОБА_1 визнає,через те,що не забезпечив безпечну експлуатацію керованого транспортного засобу.

Відповідно до Розрахунку ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» від 16.12.2020, збиток заподіяний ОСОБА_5 , власнику «Opel Astra» номерний знак НОМЕР_3 складає 78541,17 грн. Франшиза згідно договором 1500 грн. Сума страхового відшкодування відповідно до ст. 22 Закону України «Про ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів» дорівнює ліміту відповідальності страховика за вирахуванням безумовної франшизи складає 48500 грн.

Як слідує з платіжного доручення від 23.12.2020 № 69561202 ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило ОСОБА_6 48500 грн. страхової виплати.

Розглянувши справу, суд доходить висновку що позов підлягає до задоволення, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимог статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV ).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно статті 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди».

Судом встановлено, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 , автомобіль «Opel Astra» номерний знак НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження.

Пунктом «г» частини першої статті 38 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

17.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до позивача із повідомленням про ДТП, що має ознаки страхового випадку, в якому вказав, що 13.11.2020 о 17.40 керував автомобілем DAF XF 95 державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому встановлений маніпулятор та рухався по вул. Застіноцькій в м. Теребовля. В подальшому, почув, як автомобіль призупинився, ніби щось притримало. Вийшов з автомобіля та побачив, що в автомобіля вирвало лапу крана, а ззаду на проїзній частині стояв «Opel Astra» з механічними пошкодженнями передньої та задньої частини. Автомобіль «Opel Astra» до ДТП стояв припаркований. На місці пригоди склали Європротокол, свою вину ОСОБА_1 визнає,через те, що не забезпечив безпечну експлуатацію керованого транспортного засобу.

Пунктом 2.3а) ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

На підтвердження своїх вимог позивачем надана вказане повідомлення, де власноручно написані пояснення відповідача, про те, що причиною ДТП стали його винні дії, оскільки не забезпечив безпечну експлуатацію транспортного засобу.

В заперечення цих вимог представник відповідача вказував,що що ДТП сталася через неуважність водія, а саме: через те, що останній випадково, під час руху, випустив (чи не прибрав) опору крана, перевівши її з транспортного положення у робоче, і рухаючись таким чином по дорозі, не пересвідчившись у безпечності маневру, проїхав на близькій відстані повз автомобіль потерпілого, зачепив його опорою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зробила правові висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Таким чином, в силу вказаного висновку, відповідачем, з врахуванням принципу змагальності, не надано доказів, які б вказували, що ДТП сталося через неуважність водія, недотримання безпечного інтервалу, а не через технічний стан автомобіля.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони.

У даному випадку вільне визнання ОСОБА_1 після ДТП при оформленні повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду того факту, що автомобіль був технічно несправним та заперечення цього факту в судовому провадження (в якому така позиція є невигідною для нього) містить ознаки суперечливої поведінки.

Тому, зважаючи на те, що ОСОБА_1 перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, внаслідок чого сталося ДТП, в результаті якого автомобіль «Opel Astra» отримав механічні пошкодження, до страховика у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від водія забезпеченого транспортного засобу здійсненого страхового відшкодування. Відтак, позовні вимоги слід задоволити.

Згідно статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684 грн.

На підставі викладеного та керуючись 3, 5, 6, 22, 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 1166, 1187, 1188, ЦК України, статтями 12, 13, 141, 206, 259, ст.ст. 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 48500 гривень

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» судовий збір в розмірі 2 684 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя І.Б. Марціцка