П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року м. Київ

Справа №757/19520/23-ц

Провадження №22-ц/824/841/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року ухвалене під головуванням судді Бусик О. Л.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 грудня 2021 року невідома особа таємно викрала у неї мобільний телефон. В цей же день вона звернулась із відповідною заявою до правоохоронних органів та зателефонувала на гарячу лінію банку з проханням заблокувати її банківські картки. У подальшому, через певний час, вона подала електронну заяву до кіберполіції. 17 грудня 2021 року їй, позивачці, стало відомо про те, що саме 15 грудня 2021 року через додаток «Приват24» по її банківській картці «Універсальна» був збільшений кредитний ліміт на 40 000 грн, а також те, що з її картки «Універсальна» на картку для виплат були перераховані кошти у розмірі 10 050 грн 25 коп та 4 020 грн 10 коп, та був поповнений мобільний номер телефону НОМЕР_1 . Окрім того, були зняті готівкові кошти у розмірі 18 000 грн у банкоматі: DN00. st.Titova, 29m, Dnipro та з картки «Універсальна» на картку позивачки для виплат були перераховані грошові кошти у розмірі 1 708 грн 54 коп та 100 грн 50 коп; з карки для виплат були зняті готівкові кошти у розмірі 13500 грн, у банкоматі DN00 st.Titova, 29m, Dnipro. Далі була здійснена покупка: magazyn 0492, Slobozhanske на суму 1761 грн 30 коп, а також одяг у супермаркеті дитячих товарів КАП9, Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 117 на суму 425 грн, також з картки «Універсальна» були здійснені благодійні внески на загальну суму 2 грн. 29 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, за №0000079. 05 січня 2022 року вона направила до АТ КБ «ПриватБанк» заяву про відновлення балансу на рахунках, в якій просила відновити залишок коштів на рахунку НОМЕР_2 та НОМЕР_3 до того стану, у якому вони були перед виконанням оспорюваних операцій, провести службове розслідування та повідомити її, позивачку, про результати розгляду. 02 лютого 2022 року від банку вона отримала лист від 27.01.2022 року за №20.1.0.0.0/7-220112/8886, в якому було повідомлено, що порушення зі сторони банку відсутні, саме клієнт несе відповідальність за всі операції і банк не має можливості повернути грошові кошти за спірними операціями. Вважає, що відмова АТ КБ «ПриватБанк» щодо відновлення залишку коштів на рахунках НОМЕР_2 та НОМЕР_3 до того стану, в якому вони були перед виконанням неналежних операцій, здійснених 15 грудня 2021 року є протиправною та незаконною, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Посилаючись на викладене, просила зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на рахунках НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , відкритих ОСОБА_1 до того стану, в якому вони були перед виконанням неналежних операцій, вчинених 15 грудня 2021 року.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 у позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, рішення суду просила скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд, здійснив невірне тлумачення норм законодавства, не врахував Висновки Верховного Суду від 13.05.2015 року у справі №6-71цс15, у справі №202/10128/14-ц від 01.02.2018, на які вона посилалась в позовній заяві. Окрім того, зазначила, що саме банк повинен довести, що вона своїми діями або бездіяльністю призвела до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка давала змогу ініціювати платіжні операції. Вказувала, що банк не надав доказів на спростування її доказів про те, що вона своїми діями не сприяла несанкціонованому списанню грошових коштів з рахунків, не розголошувала інформацію, яка б давала змогу ініціювати платіжні операції. Вважає, що саме банк повинен забезпечити схоронність коштів та не допустити здійснення незаконних операцій, чого зроблено не було. Також звертала увагу, що за фактами подій, що мали місце 15.12.2021 року було порушено три кримінальні справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Хитрова Л. В. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважала необґрунтованими, зазначила, що позивачкою не доведено, що спірні перекази коштів були вчинені не нею особисто; банк не здійснив ідентифікації або порушив умови укладеного договору. Звернення позивачки до правоохоронних органів про викрадення мобільного телефону та шахрайство не є доказом вчинення злочину щодо неї, що стосується викрадення грошових коштів з її рахунку. ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів постановлення вироку або іншого судового рішення, яке набрало законної сили, щодо незаконного заволодіння вказаними грошовими коштами та здійснення інших незаконних операцій, на які вона посилається. Крім того, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань убачається про закриття кримінального провадження. Також представник банку зазначила, що ОСОБА_1 звернулась до банку платника вже після настання дати валютування, тобто, після здійснення оспорюваних операцій, в зв`язку з чим строки, встановлені п.п.23.1, 23.4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для вчинення дій з відкликання переказу пропущені позивачкою, а тому відсутні підстави для повернення переказаних коштів, як і відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Розпорядженням керівника апарату суду Радченка О.М. від 04.06.2024 року у справі здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, призначено новий склад суду, у зв`язку із рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 31.05.2024 року № 13, яким суддю Гуля В. В. переведено до складу судової палати з розгляду кримінальних справ.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні адвокат Хитрова Л. В. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу просила залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом , 15 грудня 2021 року через додаток «Приват24» позивачці по банківській картці «Універсальна» був збільшений кредитний ліміт на 40 000 грн. Також з вказаної картки на картку для виплат були перераховані кошти у розмірі 10 050 грн 25 коп та 4 020 грн 10 коп та був поповнений мобільний номер телефону НОМЕР_1 . Окрім того, були зняті готівкові кошти у розмірі 18 000 грн у банкоматі:DN00. st.Titova, 29m, Dnipro та з картки «Універсальна» на картку позивачки для виплат були перераховані грошові кошти у розмірі 1 708 грн 54 коп та 100 грн 50 коп; з карки для виплат були зняті готівкові кошти у розмірі 13500 грн у банкоматі DN00. st.Titova, 29m,Dnipro. Далі була здійснена покупка: magazyn 0492,Slobozhanske на суму 1761 грн. 30 коп. а також одяг у супермаркеті дитячих товарів КАП9, Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 117 на суму 425 грн. та з картки «Універсальна» були здійснені благодійні внески на загальну суму 2 грн.

Як стверджує позивачка, 15 грудня 2021 року у неї був викрадений мобільний телефон, вказані операції проведені без її відома невідомими особами, у зв`язку з чим вона звернулася із заявою до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення - шахрайства відносно неї.

05 січня 2022 року позивачка направила до АТ КБ «ПриватБанк» заяву про відновлення балансу на рахунках, в якій просила відновити залишок коштів на рахунку НОМЕР_2 та НОМЕР_3 до того стану, у якому вони були перед виконанням оспорюваних операцій, провести службове розслідування та повідомити її про результати його розгляду.

02 лютого 2022 року від банку позивачка отримала лист від 27.01.2022 року за №20.1.0.0.0/7-220112/8886, в якому було повідомлено, що порушення зі сторони банку відсутні, саме клієнт несе відповідальність за всі операції і банк не має можливості повернути грошові кошти за спірними операціями.

29 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, за №0000079.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано належних та достовірних доказів на підтвердження того, що транзакції грошових коштів з рахунку позивача були здійснені не нею, а також не доведено наявність вини банку у здійснені оскаржуваних операцій. Окрім того, позивачка звернулась до банку платника вже після настання дати валютування, тобто, після здійснення оспорюваних операцій, в зв`язку з чим строки, встановлені п.п.23.1, 23.4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для вчинення дій з відкликання переказу позивачкою пропущені, а тому відсутні підстави для повернення переказаних коштів.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку(стаття 509 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Пунктом 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (тут і далі в редакції Положення на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Пунктами 7, 8 розділу VIПоложення передбачено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу VIПоложення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» (пункт 10 розділу VI Положення).

За приписами ст. ст. 1066, 1068 Цивільного кодексу України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Правова позиція щодо провини позивача/клієнта через його власну бездіяльність по захисту власних персональних даних та власного мобільного фінансового телефону, що дало змогу третім особам отримати вільний доступ до карток ПриватБанка в системі «Приват24» викладена в постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 712/9107/18 (провадження № 61-9877св19).

Пунктом 14.12 ст. 14 Закону України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» зазначено, що користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» затвердженої Постановою Правління НБУ від 05.11.2014 р. № 705 „ Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів ", користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банка бо визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

За приписами пункту 14.16 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Документ на відкликання коштів ініціатор подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів.

Банк отримувача в день одержання вказівки повертає кошти за реквізитами, зазначеними в ній, якщо на час надходження такої вказівки вони не зараховані на рахунок отримувача, та повідомляє отримувача про відкликання коштів ініціатором.

Проте, як убачається з матеріалів справи, позивачка до банку платника про повернення переказаних коштів до настання дати валютування не зверталася.

Судом встановлено, що позивачка звернулася до банку платника вже після настання дати валютування, а саме після зарахування коштів на рахунок отримувача в іншому банку, а тому строки, встановлені п.п. 23.1, 23.4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для вчинення дій з відкликання переказу пропущені ініціатором переказу - позивачем по справі.

З матеріалів справи убачається, що звернення до банку з повідомленням про викрадення фінансового мобільного номеру телефону шляхом телефонного номеру мобільного телефону НОМЕР_4 надійшло 15.12.2021 року о 20:30.

Тобто, на момент звернення ОСОБА_1 на телефон клієнтської підтримки 3700 з повідомленням про викрадення мобільного телефону по карткам останньої, уже були проведені витратні операції.

Більше того, письмове звернення позивачки до банку датовано 05.01.2022 року, тобто, після здійснення оспорюваних операцій по рахунку позивачки.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розпорядження на списання грошових коштів з рахунку позивачки було вчинено з використанням її фінансового телефону шляхом недбалості позивачки зі збереження такого телефону, що мало наслідком отримання сторонніми особами доступу до застосування «Приват24» та списання коштів з її банківських рахунків.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що саме клієнт зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та негайно повідомляти банк про операції, які не виконувалися ним. До моменту такого повідомлення відповідальність у повному обсязі за всі операції несе виключно клієнт.

Доводи апеляційної скарги про не урахування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду України від 08 лютого 2018 року у справі № 552/2819/16-ц та Верховного Суду, викладених у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц, від 24 липня 2019 року у справі № 753/16954/16-ц, від 01 липня 2020 року у справі № 712/9107/18, від 21 квітня 2021 року у справі № 751/6050/18, від 20 липня 2022 року у справі № 521/20764/20, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 є необґрунтованими, оскільки зазначені постанови є не релевантні обставинам даної справи.

Колегія суддів зазначає, що на даний час, кошти перераховані відповідно до здійснених операцій позивача, вини банку в перерахуванні коштів третім особам не має, держатель невідкладно про операції, які він не здійснював, банк не повідомив, а відтак не має підстав для стягнення коштів з банку. Більше того, не проводити платежі банк не мав права, адже у відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України мав належним чином виконати передбачене договором зобов`язання.

Також,колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, з матеріалів справи убачається, що за фактом подій, які мали місце 15.12.2021 року відділенням поліції № 6ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області порушено три кримінальні справи: №0000055 від 29.01.2022 року; № 0000079 від 05.02.2022 року; №0000081 від 05.02.2022 року.

Усі перелічені вище кримінальні провадження закриті органом досудового розслідування.

Доводи позивачки про те, що вона не отримувала копії постанов про закриття вищезазначених кримінальних проваджень, а також те, що по зазначеним вище кримінальним провадженням фактично не здійснювалось дії досудового розслідування, є за своєю суттю оскарженням дій органів, які позивачка може оскаржити в судовому порядку.

Апеляційна скарга за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної в позовній заяві, аргументи якої знайшли належну оцінку в рішенні суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 28 червня 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура