Справа № 349/1840/24
Провадження № 2/349/618/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 листопада 2024 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі судді Могили Р.Г.,

з участю секретаря судового засідання Мартиновської І.П.,

розглянув у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Падучак І.І., звернулася до суду з позовом до Рогатинської міської ради, в якому просить визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Позивачкає єдиним спадкоємцем, яка має право на спадкування за заповітом. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині немає. Спадщину прийняла, однак коли звернулася із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, нотаріус відмовив, у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування.

Відповідач заперечень проти позову не подав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого засідання.

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явилася, її представник адвокат Падучак І.І. подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Рогатинська міська рада Івано-Франківської області подала заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом.

За змістом частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши письмові докази в підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до виписки з погосподарської книги Виспянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області за 1990 роки, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року належали до суспільної групи «колгоспний двір», в якому проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , щопідтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 01 грудня 2005 року виконавчим комітетом Виспянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області .

У зв`язку із смертю ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки, виданої Фразьким старостинським округом виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області 04 жовтня 2024 року №81/17-55, заповіт від імені ОСОБА_3 у Виспянській сільській раді Рогатинського району Івано-Франківської області не посвідчувався. На день смерті разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 проживала його дружина ОСОБА_2 .

Встановлено, що спадкоємцем належної ОСОБА_3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 була його дружина ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, як спадкоємець за законом першої черги, оскільки протягом строку, визначеного ст. 1270 ЦК України не заявила про відмову від неї.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 25 серпня 2020 виконавчим комітетом Виспянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області.

У зв`язку із смертю ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , де частина домоволодіння належала їй як члену колишнього колгоспного двору та частина, як спадкоємцю за законом після смерті чоловіка.

Відповідно до копії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Виспянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської 17 лютого 2016 року та зареєстрованого в реєстрі за № 6, ОСОБА_2 все належне їй майно заповіла дочці ОСОБА_1 .

Згідно копії довідки виконавчого комітету Виспянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 11 вересня 2020 року № 248, заповіт складений ОСОБА_2 17 лютого 2016 року за реєстровим № 6, не змінено та не скасовано. На день смерті ОСОБА_2 разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 проживала її дочка ОСОБА_1 із своєю сім`єю.

Постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Данилюк Х.Я. від 13 серпня 2024 року № 454/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , через відсутність документа, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно.

Відповідно до копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами, виданого на ім`я ОСОБА_1 та довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 10 липня 2024 року № 568, до складу домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 17 червня 2024 року входили: житловий будинок загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 31,8 кв.м, літня кухня площею 24,2 кв.м., стодола площею 16,3 кв.м., стайня площею 24,0 кв.м., комора площею 21,8 кв.м., гараж площею 21,7 кв.м., ворота площею 6,5 кв.м., огорожа площею 20,7 кв.м. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась.

Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість домоволодіння станом на 10 вересня 2024 року становить 68 700,00 грн.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Згідно ст.120 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що поширюється на спірні правовідносини, колгоспний двір визначався, як сімейно - трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення ст.ст.17,18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 р.).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Отже з наведених норм права та фактичних обставин справи суд встановив, що станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як члени майна колишнього колгоспного двору мали по 1/2 частині у вище вказаному житловому будинку, з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

За змістом ст.ст.1233, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки позивачка набула право власності на вказане домоволодіння, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 , інші спадкоємці, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині відсутні, а також те, що вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно в позасудовому порядку, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Керуючись ст. ст. 200, 206, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок та господарські будівлі, а саме: житловий будинок загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 31,8 кв.м, літню кухню площею 24,2 кв.м., стодолу площею 16,3 кв.м., стайню площею 24,0 кв.м., комору площею 21,8 кв.м., гараж площею 21,7 кв.м., ворота площею 6,5 кв.м., огорожу площею 20,7 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: с. Любша Івано-Франківського району Івано-Франківської області, рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Рогатинська міська рада Івано-Франківської області, місцезнаходження: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м. Рогатин, вул. Галицька, 65, .

Повний текст рішення складено 21 листопада 2024 року.

Суддя Р.Г.Могила