Провадження № 22-ц/812/654/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 квітня 2024 року м. Миколаїв

справа № 485/488/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області, ухвалене 29 лютого 2024 року суддею Бодровою О.П., в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

до ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У серпні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним вище позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 листопада 2021 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір без номеру, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, виникла заборгованість, яка станом на 28 травня 2023 року складає 40 443, 49 грн, з них: 32 781,03 грн за тілом кредиту та 7 662, 46 грн за простроченими відсотками.

Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 не скористався.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 лютого 2024 року позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 28 711, 80 грн кредитної заборгованості та 1 905, 37 грн судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З апеляційною скаргою на судове рішення звернувся позивач.

В апеляційній скарзі банк, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржував.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» мотивована помилковістю висновку суду про відсутність доказів погодження між сторонами усіх істотних умов договору, оскільки відповідачем ОСОБА_1 особисто була підписана Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій погоджено нарахування 42 % річних за карткою «Універсальна», яку отримав відповідач.

Також апелянт вважав нікчемним висновок суду про розмір погашення ОСОБА_1 боргу за кредитним договором, оскільки судом у мотивувальній частині рішення не наведено розрахунку отриманих та повернутих позичальником коштів.

Крім цього апелянт посилався на рішення судів вищої ланки за період 2019 2020 років.

Узагальнені доводи інших учасників

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не скористався.

Проте, подав до суду заяву про зупинення провадження у справі з тих підстав, що він перебуває у складі Збройних Сил України.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року у задоволенні заяви про зупинення провадження відмовлено з тих підстав, що надані відповідачем докази не є достатніми, оскільки датовані 2023 роком тому можуть підтверджувати обставини тільки щодо того періоду. Про перебування ОСОБА_1 у складі ЗСУ на час слухання справи судом апеляційної інстанції надані ОСОБА_1 докази не свідчать.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що 26 листопада 2021 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, укладено кредитний договір без номера. ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт у розмірі 5 000 грн. (а.с. 17-28).

Строк дії кредитної картки 10/25 (а.с.16).

У подальшому кредитний ліміт неодноразово збільшувався.

02 лютого 2022 року кредитний ліміт збільшено до 32 000 грн, а 03 січня 2023 зменшено до 0,00 грн (а.с.15).

Останнє подовшення відповідачем кредиту відбулося 12 квітня 2022 року.

За період з 26 листопада 2021 року по 28 травня 2023 року банк нарахував позичальнику заборгованість, яка складається з 32 781,03 грн за тілом кредиту, та 7 662, 46 грн за простроченими відсотками (а.с.8-14).

Єдиним документом, наданим банком на підтвердження виникнення між ним та ОСОБА_1 кредитних правовідносин, що підписаний позичальником, є Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Позиція апеляційного суду

У справі, яка переглядається, банк наполягав на тому, що підписання позичальником Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг свідчить про дотримання письмової форми договору про споживче кредитування.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

У справі, яка переглядається, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» ініційовано спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, який оформлений у вигляді Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписаної ОСОБА_1 26 листопада 2021 року.

Проте, апеляційний суд вважає, що у цьому конкретному випадку неможливо вважати, що Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг свідчить про конкретні запропоновані відповідачу умови кредитування, оскільки підписана ОСОБА_1 заява містить умови та правила кількох пропонованих банком продуктів, а саме: кілька видів кредитування та розстрочки.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 погодився на отримання кредитних коштів за кредитною карткою «Універсальна» зі сплатою 42 % річних за користування кредитними коштами.

Крім цього, у пункті 18 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що підписанням Заяви клієнт підтверджує, що банком надано йому інформацію, передбачену частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» регулюється обов`язок фінансової установи до укладення з клієнтом договору про надання фінансової послуги, надати йому додаткову інформацію про: 1) фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг; 2) умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість; 3) порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги; 4) правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги; 5) механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги; 6) реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів; 7) розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами.

Отже, підписання позичальником ОСОБА_1 . Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг жодним чином не свідчить про те, що відбулася фіксація волі сторін договору та його змісту та погодження між сторонами умов кредитування, у тому числі за правилами, встановленими до кредитної картки «Універсальна» з передбаченими нею процентами за користування кредитними коштами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність доказів погодження між сторонами усіх істотних умов договору, та про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами.

При цьому, встановивши, що за період користування кредитною карткою відповідач ОСОБА_1 витратив 107 789, 83 грн, та повернув 79 078, 03грн, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 28 711, 80 грн.

За таких обставин рішення суду у цій частині скасуванню не підлягає.

Довід апеляційної скарги про нікчемність висновку суду щодо розміру погашення ОСОБА_1 боргу, з тих підстав, що мотивувальна частина судового рішення не містить відповідного розрахунку, не заслуговує на увагу оскільки у своїй позовній заяві банк не надав детального розрахунку нарахування заборгованості, проте додав до позовної заяви виписку за договором, з якої суд і встановив розмір наявної заборгованості відповідача.

Посилання апелянта на практику судів вищої ланки за період 2019 2020 років на висновки суду не впливає, оскільки при ухваленні рішення суд першої інстанції застосував більш пізні висновки Верховного суду, зокрема постанову Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то судові витрати банку відносяться на його рахунок.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Снігурівського районного Миколаївської області від 29 лютого 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова

---------------------------------

Повну постанову складено 24 квітня 2024 року