РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Мукачево Справа №303/7551/24

2/303/1530/24

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Чухайло К.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в загальному позовному порядку цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1979 року по день його смерті.

Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що померлий ОСОБА_4 був вітчимом позивача, з яким він та його мати разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Вся родина проживала за однією адресою, вели спільний побут та господарство, сплачували комунальні послуги, купували продукти харчування, мали у спільному користуванні транспортний засіб. Після смерті вітчима позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак йому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення у судовому порядку факту проживання з померлим ОСОБА_4 .

Водночас, відповідач є донькою померлого ОСОБА_4 від його першого шлюбу, однак із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса вона не зверталася та спадщину за батьком не приймала.

За таких обставин, позивач посилається на те, що позбавлений можливості іншим шляхом підтвердити факт того, що він є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , а тому змушений звернутися до суду з метою реалізації свого права на спадщину.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, натоміть від його представника через систему «Електронний суд» попередньо надійшла заява про розгляд справи за їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задоволити.

Від відповідача засобами поштового зв`язку надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

1. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з того, що згідно із частиною першою ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Отже, суд, реалізуючи завдання цивільного судочинства, закріплені у ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України повинен надати правову оцінку саме цим конкретним підставам, оскільки з урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню.

Суд оцінює правовідносини, факти та обставини, які вже відбулися в минулому та надає їм правову оцінку в процесі судового розгляду конкретної справи, який обмежується предметом і підставами позову.

У відповідності до частини третьої ст. 12 та частини першої ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правовий зміст наведених законодавчих норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом судового розгляду справи є аналіз спірних правовідносин щодо встановлення факту спільного проживання позивача та померлого ОСОБА_4 однією сім`єю та застосування у зв`язку з цим правових механізмів захисту та відновлення порушеного права у контексті із вимогами за предметом позову.

2. В контексті хронології існуванням спірних правовідносин суд наводить наступні обставини справи.

Згідно з даними свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_1 виданого 20.01.1987 року, батьками позивача є мати - « ОСОБА_5 » та батько « ОСОБА_6 » (а.с. 5).

Дошлюбне прізвище матері позивача - « ОСОБА_7 », що підтверджується копією «свидетельства о рождении» від 9 жовтня 1948року (а.с. 6).

1 липня 1979 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було укладено шлюб (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 1 липня 1979 року). Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » (а.с.7).

Мати позивача ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 видане 27.04.2004).

Вітчим позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 видане 02.01.2023).

Згідно з даними військового квитка позивача НОМЕР_5 від 12.10.1987 року, в графі «семейное положение состав семьи», в якості членів його сім`ї значаться: «отчим ОСОБА_4 , 1946» та «мать ОСОБА_11 , 1948».

В матеріалах справи також міститься довідка приватного нотаріуса Перести Я.О. про зареєстрованих осіб на день смерті одного з них, із якої вбачається, що згідно реєстру Мукачівської міської об`єднаної територіальної громади ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані крім нього позивач, а також ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Також реєстрація місця проживання вищезазначених осіб в будинку АДРЕСА_1 підтверджується даними домової книги (а.с.13-14).

8 лютого 2011 року ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченої довіреності уповноважив ОСОБА_1 та/або ОСОБА_12 користуватися та розпоряджатися належним йому транспортним засобом з правом продажу (а.с.15).

В матеріалах справи також міститься накладна №1 та квитанція на розрахунок готівкою № 1 з якої вбачається, що приватним підприємцем ОСОБА_15 надавались ритуальні послуги позивачу 02.01.2023 з приводу поховання (а.с.18-19, зворот).

12 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Перести Я.О. із заявою про прийняття спадщини за законом за вітчимом ОСОБА_4 (зареєстровано в реєстрі за №35). У вказаній заяві також зазначено, що спадкоємцем першої черги за законом є донька померлого.

Відповідно до даних витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71147041 від 12.01.2023, до Спадкового реєстру внесено запис щодо реєстрації спадкової справи №70139471.

Як вбачається з листа-відповіді приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Перести Я.О. від 09.09.2024 №34/01-16, нотаріус повідомила позивача, що йому необхідно довести у судовому порядку факт проживання з померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (допущено описку нотаріусом, оскільки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), та який по день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю зі спадкодавцем.

Крім того, нотаріус також повідомила, що інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не зверталися (а.с. 22).

3. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд враховує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18).

Статтею 1264 Цивільного кодексу України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 Цивільного кодексу України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Верховний Суд у своїй практиці звертав увагу на те, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати норми частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Подібні за змістом висновки виклав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).

У відповідності до приписів частини четвертої ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Роз`яснюючи положення процесуального закону, які визначають дії суду при визнанні позову відповідачем Пленум Верховного Суду України в абзаці третьому пункту 24 постанови від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює

рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній

частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і

дослідження інших обставин справи.

У ситуації, що склалася по справі позовні вимоги ОСОБА_1 визнані ОСОБА_2 безумовно, тому підлягають задоволенню без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

При цьому судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом саме такого судового рішення.

За таких обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 1291 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 200, 206, 259, 263-265, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області ,

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_3 - задоволити.

2. Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , мешканця АДРЕСА_1 ) з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 1979 року по день його смерті.

3. Судові витрати покласти на позивача.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

6. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , м.Мукачево, вул. Довговича 5.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя В.В. Кость