Справа № 214/158/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про визначення часток у спільному сумісному майні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті та просить суд визначити частки у спільному сумісному майні, а саме квартири АДРЕСА_1 померлих ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 рівними, по 1/3 частці за кожним, посилаючись на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 12 січня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 06 лютого 2024 року закрито підготовче провадження по справі з призначенням до судового розгляду.

До суду 29 лютого 2024 року через канцелярію представником позивача адвокатом Олешицькою В.Е. подано змінену позовну заяву, в якій позивач просить встановити факт проживання його на час відкриття спадщини його разом зі спадкодавцем ОСОБА_1 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 2016 року до 09 вересня 2021 року, визнавши за ним право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті дядька ОСОБА_1 , посилаючись на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Дослідивши наданий матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до частини першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач має право відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а також збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною третьою статті 49 ЦПК України визначено, що позивач до закінчення підготовчого засідання має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 ЦК України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного способу захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову одночасно не допускається. Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою відповідно з вимогами ЦПК України.

Схожий за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 18 травня 2022 року у справі №570/5639/16-ц.

У підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви (пункт 3 частини другої статті 197 ЦПК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого позову (ще одного позову), чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстави позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України(постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року у справі №405/3360/17).

Ураховуючи викладене, з метою дотримання рівності сторін, ефективності захисту порушених, невизнаних та оспорюваних прав позивача, з урахуванням поданого стороною позивача клопотання про поновлення строку на прийняття зміненої позовної заяви до розгляду, зміст якої приведений у відповідність до правових позицій Верховного Суду, суд вважає необхідним задовольнити клопотання представника позивача про поновлення процесуального строку для прийняття до розгляду заяви про зміну позовних вимог на підставі ст. 126 ЦПК України та прийняти змінену позовну заяву до розгляду.

Крім того, представником позивача адвокатом Олешицькою В.Е. на підтвердження обставин, викладених у зміненій позовній заяві, подано клопотання про виклик свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

За пунктом 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу (стаття 90 ЦПК України).

Згідно положень статті 91 ЦПК України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Враховуючи викладені у заяві представника позивача про виклик свідків обґрунтування заявленого клопотання, з метою об`єктивного та всебічного розгляду справи, суд вважає необхідним задовольнити клопотання, викликавши у судове засідання та попередивши їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Крім того, з врахуванням задоволеного клопотання про виклик свідків на підставі положень статті 223 ЦПК України, суд вважає необхідним відкласти розгляд справи для виклику свідків.

Керуючись статями 49, 126, 127, 274, 277, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для подання заяви про зміну позовних вимог.

Прийняти до розгляду змінену позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно.

Задовольнити заяву про виклик свідків.

Викликати свідків: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 ) у судове засідання для надання показань та попередити свідків про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Відкласти розгляд справи до 09-00 години 17 квітня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України.

Суддя А.В. Ткаченко