Справа № 640/881/13- ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі головуючої судді Шаренко С.Л., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

11 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із скаргою на неправомірні дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 41565486 з примусового виконання виконавчого листа № 640/881/13-ц, виданого 15.07.2013 року Київським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 усіх доходів щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 21.01.2013 року.

06.02.2024 року ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою, якою просила повернути їй без виконання, виконавчі документи у виконавчому провадженні № 41565486.

20.02.2024 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Приймак Юлією Анатоліївною винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 41565486.

В подальшому, з відповіді на адвокатський запит стало відомо, що згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 02.02.2024 року, заборгованість по аліментах станом на 31.01.2024 року включно складає 248 778,66 грн. Відповідно до розрахунку про нарахування виконавчого збору від 02.02.2024 року, з боржника підлягає стягненню виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми заборгованості по аліментах, а саме: 24 877,86 грн., про що 23.02.2024 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 24 877,86 грн. Також зазначено, що 26.02.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74275774, з примусового виконання постанови № 41565486 від 23.02.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 24 877,86 грн.

Не погодившись з розрахунком заборгованості по аліментам від 02.02.2024 державного виконавця представник боржника звернувся до суду зі скаргою в якій просить суд скасувати вказаний розрахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При вивченні матеріалів скарги виявлено обставини, які свідчать про недодержання скаржником вимог, передбачених законом для звернення до суду з такими скаргами і, які перешкоджають її розгляду, що дають підстави для залишення зазначеної скарги на дії державного виконавця без руху.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Як визначено у частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина першастатті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частиною 2 статті 12 ЦПК України).

Крім того, згідно з пункотом 4 частини 5 статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Розділ VI IЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Судовий контроль за виконанням судових рішень є складовою єдиного процесу захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, який відбувається у межах однієї справи, незалежно від того, у якій сфері - публічній чи приватній - виникли спірні правовідносини. Він також виступає гарантією дієвості такого захисту. Ця особливість притаманна виключно судовому контролю за виконанням судових рішень, що вирізняє його серед судового контролю у сфері управління. Це специфічна ознака, яка ставить судовий контроль за виконанням судових рішень на особливе місце і в системі гарантій законності у сфері управління, і в системі гарантій функціонування судової влади.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 448 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року, скарги, заяви, подання, які подаються сторонами по справі, учасниками виконавчого провадження, в стадії виконання судового рішення, що набрало законної сили, мають відповідати загальним вимогам форми і змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року (в частині, що не суперечить нормам ЦПК України, що діє з 15 грудня 2017 року, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції), скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Крім того, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК України, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Таким чином, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, які передбачені положеннями ЦПК України.

Відповідно до статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Так, зі змісту частини першої статті 450 ЦПК України вбачається, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги ( частина четверта статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Проте, як вбачається з матеріалів скарги, вона подана без додержання вимог, викладених у Законі України «Про виконавче провадження та статті 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1,2,3 ст. 455 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Тобто, за результатами розгляду скарги, суд захищає порушене право сторони виконавчого провадження шляхом визнання рішення, дії чи бездіяльність неправомірними та зобов`язання державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути такі порушення.

При цьому, як вбачається зі скарги представника боржника, останній просить суд лише скасувати розрахунок державного виконавця, а не зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням неврахованих виконавцем сум сплачених аліментів.

Крім того, в порушення вимог ст. 447, ст. 447 ЦПК України, скаржника не зазначає прізвища та ініціалів державного виконавця дії та бездіяльність якого оскаржує, що унеможливлює здійснення належного виклику конкретного державного виконавця Шевченківського ВДВС, який, на думку заявника, своїми діями та бездіяльністю порушує права останнього.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 і статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Індутного-Шматько С.М. слід залишити без руху, з наданням строку для усунення недоліків, а саме: уточнити скаргу в частині прохальної частини, у відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 451 ЦПК України, а також зазначити державного виконавця Шевченківського ВДВС, який, на думку заявника, своїми діями та бездіяльністю порушує права останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ОСОБА_2 - залишити без руху для виконання вимог статей 175 і 177 ЦПК України протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.Л. Шаренко