У Х В А Л А

Іменем України

№ 641/3069/23 № 2/610/25/2024
м. Балаклія11 березня 2024 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: Стригуненка В.М.

за участю

секретаря: Виноградської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Балаклійського ліцею № 1 ім. О.А. Тризни Балаклійської міської ради Харківської області, Відділу освіти Балаклійської міської ради Харківської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,

в с т а н о в и в:

04.07.2023 за підсудністю з Комінтернівського районного суду м. Харкова за ухвалою від 05.06.2023 до суду надійшла справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Балаклійського ліцею № 1 ім. О.А. Тризни Балаклійської міської ради Харківської області, в якій вона просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2023 по справі № 183/8436/22 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя початкових класів Балаклійського ліцею № 1 ім. О.А. Тризни Балаклійської міської ради Харківської області в розмірі 16377,63 грн з відповідним відрахуванням до Пенсійного фонду України та інших спеціальних фондів, а також до Державного бюджету України, судові витрати покласти на відповідача (а.с. 1, 2).

За ухвалою від 21.08.2023 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

За ухвалою від 09.11.2023 було залучено до участю у цій справі співвідповідача відділ освіти Балаклійської міської ради Харківської області.

21.12.2023 розгляд справи у судовому засіданні за участі представника позивача було відкладено на 01.02.2024.

24.01.2024 від позивача надійшла позовна заява у новій редакції від 24.01.2024, в якій вона просила стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань з Балаклійського ліцею № 1 ім. О.А. Тризни Балаклійської міської ради Харківської області та відділу освіти Балаклійської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2023 по справі № 183/8436/22 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя початкових класів Балаклійського ліцею № 1 ім. О.А. Тризни Балаклійської міської ради Харківської області в розмірі 16377,63 грн.

Посилалась на те, що Балаклійський ліцей № 1 ім. О.А. Тризнине має власних рахунків, відкритих в установах та організаціях, а з 02.01.2023 всі розрахунки, податки і збори оплачуються з рахунків відділу освіти Балаклійської міської ради Харківської області. Солідарне зобов`язання виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Тому вважає, що суми, присуджені до стягнення, мають бути стягнуті солідарно з Балаклійського ліцею № 1 ім. О.А. Тризни, як особи, що допустила порушення, та з розпорядника коштів - відділу освіти Балаклійської міської ради Харківської області (а.с. 208-211).

Позивачем було виконано вимоги ч. 5 ст. 49 ЦПК України (а.с. 212, 213).

28.02.2024 позивачем було подано заяву від 27.02.2024 про поновлення пропущеного процесуального строку, в якій вона просила поновити процесуальний строк на подання нею позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в новій редакції (заяви про зміну предмету позову) від 24.01.2024 та прийняти до розгляду вказану позовну заяву в новій редакції.

Вказує, що подання позовної заяви з уточненими вимогами зумовлено необхідністю уточнення позовних вимог до співвідповідача, якого 09.11.2023 було залучено судом до участі у цій справі (а.с. 233-236).

Представник позивача просив провести судове засідання за його відсутності, прийняти до розгляду позовну заяву в новій редакції від 24.01.2024 та поновити позивачу пропущений процесуальний строк на її подання. Додав, що поважність пропуску строку на подання позовної заяви в новій редакції зумовлено отриманням рекомендацій від державної виконавчої служби, сформованих за результатами проведення виконавчого провадження з виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду по справі № 183/8436/22, після закінчення цих строків. Просив врахувати, що відповідно до позиції ЄСПЛ процес виконання рішення вважається складовою судового рішення (а.с. 243).

Також просив не розглядати позовну заяву в новій редакції від 27.09.2023 (а.с. 242).

Представник відповідачів просила судове засідання в частині вирішення питання про прийняття до розгляду позовної заяви (в новій редакції) провести без участі відповідачів та їх представника, не заперечувала проти прийняття до розгляду вищевказаної заяви в новій редакції, вважаючи це правом позивача, яким вона розпоряджається на власний розсуд (а.с. 240).

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предмет позову кореспондується зі способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 ЦК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного способу захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Зміна предмета позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред'явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

З заяви ОСОБА_1 від 24.01.2024 вбачається про зміну предмету позову, оскільки позовні вимоги вона пред'явила ще до одного відповідача в межах спірних правовідносин.

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а відтак вказану заяву позивач могла подати не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 3 ст. 117 ЦПК України з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовною заявою до суду позивач звернувся 31.05.2023, після чого за ухвалою від 21.08.2023 було відкрито провадження та призначено проведення першого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 28.09.2023, однак за клопотанням представника відповідача розгляд справи було відкладено на 09.11.2023.

09.11.2023 у відкритому судовому засіданні в залі суду було розглянуто клопотання позивача від 27.09.2023 та залучено до участі у цій справі співвідповідача відділ освіти Балаклійської міської ради Харківської області.

Отже по суті розгляд справи розпочався 09.11.2023, а заява про зміну предмету позову надійшла до суду 24.01.2024, вже навіть після початку першого судового засідання, тобто з пропуском строку на її подачу.

Тому позивачем було подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку в порядку ст. 127 ЦПК України, оскільки необхідно було уточнити позовні вимоги до співвідповідача, якого 09.11.2023 було залучено судом до участі у цій справі, а також у зв`язку з отриманням рекомендацій від державної виконавчої служби, сформованих за результатами проведення виконавчого провадження з виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду, після закінчення цих строків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому суд звертає увагу на те, що норми ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку, так як вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим. Поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об'єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин. Оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі. Будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку. Необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов'язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Також, необхідно зазначити, що судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Залучення 09.11.2023 до участі у справі співвідповідача дійсно могло зумовити необхідність пред`явлення до нього позовних вимог, тим більш, що позивач просила залучити співвідповідача, оскільки нинішній відповідач по справі не має власних рахунків, відкритих в установах та організаціях, а всі розрахунки, податки, збори й інші платежі оплачуються з рахунків відділу освіти БМР ХО (залученого співвідповідача).

Проте, таку заяву про зміну предмету позову позивач подала до суду лише 24.01.2024, тобто більш ніж через 2 місяці після залучення співвідповідача, під час другого судового засідання, призначеного після цього. Хоча могла це зробити набагато раніше, як максимум за 5 днів до 09.11.2023, навіть разом з клопотанням про залучення співвідповідача, яке було подано до суду 27.09.2023, оскільки вже тоді знала, що співвідповідач є головним розпорядником бюджетних коштів.

При цьому, посилався на отриманням рекомендацій від державної виконавчої служби, сформованих за результатами проведення виконавчого провадження з виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду, після закінчення цих строків. Однак, не вказав, коли саме він отримав такі рекомендації, не надав підтвердження цьому.

Тому суд не бере ці доводи до уваги.

Таким чином, суд вважає строк, більш ніж у два місяці після залучення співвідповідача, для подання заяви про зміну предмету позову, тобто пред'явлення позовних вимог ще до одного відповідача в межах спірних правовідносин,не розумним та невиправдано тривалим.

Будь-яких доказів про наявність об'єктивних непереборних причин, які б унеможливлювали це зробити у визначений законом строк позивач не надала і такі у справі відсутні.

Тому суд не знаходить поважних причин для поновленні пропущеного процесуального строку на подання вказаної заяви.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою. Норми, які регулюють строки подачі заяв, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

У п. 47 рішення у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Зважаючи, що у поновленні пропущеного процесуального строку на подання заяви про зміну предмету позову відмовлено, відповідно необхідно відмовити у прийнятті такої заяви до розгляду у зв`язку з пропуском встановленого процесуального строку на її подання, повернувши її позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 127, 279 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Відмовити у поновленні пропущеного процесуального строку на подання заяви ОСОБА_1 про зміну предмету позову від 24.01.2024.

2.Відмовити у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про зміну предмету позову від 24.01.2024, та повернути її заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Головуючий В.М. Стригуненко