Справа № 165/4233/23
Провадження № 2/165/216/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

за результатами розгляду у судовому засіданні, в залі суду, в м. Нововолинську, цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Нововолинськтеплокомуненерго» Нововолинської міської ради про зняття арешту з майна

встановив:

17 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до КП «Нововолинськтеплокомуненерго» Нововолинської міської ради про зняття арешту з майна.

Свій позов обґрунтовує тим, що після смерті її брата ОСОБА_3 , відкрилася спадщина на належне йому майно, і будучи єдиним спадкоємцем, вона звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини для її прийняття. Нотаріус встановив, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано арешт нерухомого майна за номером №31038988 від 05 квітня 2019 року. Арешт накладений на підставі постанови державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу держащвної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Купчик О.В. від 07 грудня 2018 року у виконавчому провадженні №57759971, з примусового виконання виконавчого листа №1165/1347/18, виданого у виді судового наказу 04 вересня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь КП "Нововолинськтеплокомуненерго" ЖКО Нововолинської міської ради заборгованості за відпущену теплову енергію за період з 01.09.2015 по 30.04.2018 у розмірі 18 133,35 грн. та 176,20 грн. судового збору. Зазначає, що з цього приводу вона звернулася до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції і її було повідомлено, що виконавче провадження серії ВП № 57759971 закінчено, про що 16 березня 2023 року винесено постанову, однак в автоматизованій системі виконавчого провадження було виявлено інші виконавчі провадження які не були завершені. Оскільки арешт накладений на майно спадкодавця, позбавляє її право на спадщину, просить зняти арешт з майна боржника - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений на підставі постанови державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Купчик О.В. від 07 грудня 2018 року, винесеної у виконавчому провадженні №57759971, реєстраційний номер запису про обтяження 31038988, внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 05 квітня 2019 року.

Ухвалою від 06 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позов підримала, сплачений при подачі позову до суду судовий збір просила залишити за нею (а.с.48).

Представник відопвідача у судове засідання не з`явився. ОСОБА_4 , діючи на підставі довіреності №08/3-03 від 02 січня 2024 року, подала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності та просила відмовити у позові. У поданому до суду відзиві зазначено, що в п.2 постанови про закінчення виконавчого провадження №57759971 від 16 березня 2023 року державним виконавцем зазначено наступне "Припинити чинність арешту майна бордника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення", а після повторно звернення позивача, ними скерований лист до ВДВС про припинення чинності арешту на нерухоме майно і в телефонній розмові з начальником Ковельської ВДВС було з`ясовано, що ОСОБА_2 повинна сплатити виконавчий збір у розмірі 2080,96 грн. Поилаючись на ст.5 та ст.40 ЗУ "Про виконавче провадження" вказує, що зняття арешту з майна у разі закінчення виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Оскільки комунальне підприємство не входить до системи органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав та не має повноважень накладати/знімати арешт на нерухоме майно, просить відмовити у позові у зв`язку з необґрунтованістю заявлених позовних вимог до КП «Нововолинськтеплокомуненерго», який є неналежним відповідачем у справі (а.с.35-36).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить висновку, що позов є підставним, та підлягає до задоволення.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 видане Нововолинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець ОСОБА_3 (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до його майна і у Спадковому реєстрі зареєстрована інформація щодо відкриття спадкової справи за померлим (а.с.12).

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 27 березня 2023 року, що набрало законної сили 28 квітня 2023 року, встановлено факт родинних відносин ОСОБА_2 з померлим ОСОБА_3 , а саме, що останній є рідним братом позивача (а.с.6-7).

Суд, при ухваленні рішення звертає увагу на те, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано арешт нерухомого майна за номером №31038988 від 05 квітня 2019 року. Арешт накладений на підставі постанови державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу держащвної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Купчик О.В. від 07 грудня 2018 року у виконавчому провадженні №57759971 (а.с.24).

Постанова про арешт майна ухвалена державним виконавцем з примусового виконання виконавчого листа №1165/1347/18, виданого у виді судового наказу 04 вересня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь КП "Нововолинськтеплокомуненерго" ЖКО Нововолинської міської ради заборгованості за відпущену теплову енергію за період з 01.09.2015 по 30.04.2018 в розмірі 18133,35 грн. та 176,20 грн. судового збору (а.с.23).

Згідно з постановою старшого державного виконавця Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Веселухи Ю.В., закінчено виконавче проваження з присувого виконання рішення суду №165/1347/18 від 04 вересня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь КП "Нововолинськтеплокомуненерго" ЖКО Нововолинської міської ради (а.с.8).

Однак, згідно листа в.о. начальника Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Сидорук В. №67806-2 від 30 серпня 2023 року в автоматизованій системі виконавчого провадження в розділах "Пошук ВД/ВП, "Пошук ВД/ВП (архів), "Пошук ВД/ВП (спецрозділ)" було виявлено, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які станом на 30 серпня 2023 року не знаходяться у стані завершено (а.с.9).

На звернення позивача, в.о. начальника Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Антоневська В. у своєму листі за №69388/22.1-21 від 25 вересня 2023 року, повідомила про те, що оскільки позивач не є боржником чи/або стягувачем, то запитувану інформацію їй надати неможливо (а.с.11).

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) прийшла до висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22).

Відтак, твердження представника відповідача щодо того, що КП «Нововолинськтеплокомуненерго» Нововолинської міської ради є неналежним відповідачем у справі, спростовується вищевикладеним, а тому суд не бере їх до уваги.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між КП «Нововолинськтеплокомуненерго» Нововолинської міської ради і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Враховуючи правові підстави позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, який помер, беручи до уваги те, що позов про зняття арешту з майна поданий спадкоємцем, який позбавлений можливості оформити право власності на майно у порядку спадкування, тому право позивача ОСОБА_2 підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна боржника-спадкодавця ОСОБА_3 , що накладений на підставі постанови державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Купчик О.В. від 07 грудня 2018 року, ухваленої у виконавчому провадженні №57759971, реєстраційний номер запису про обтяження 31038988, що внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 05 квітня 2019 року.

Оскільки позивач ОСОБА_2 у поданій письмовій заяві просила залишити за нею понесені судові витрати у справі, тому суд залишає за позивачем сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується документально, (а.с.3).

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.137,ст.141, ст.211, ст.259, ст.263, ст.279 ЦПК України, на підставі ст.391 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Зняти арешт з майна належного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що накладений на підставі постанови державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Купчик О.В. від 07 грудня 2018 року, винесеної у виконавчому провадженні №57759971, реєстраційний номер запису про обтяження 31038988, що внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 05 квітня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк