КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Наконечної Альони Вікторівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»(далі - АТ КБ «Приватбанк») про захист прав споживачів, стягнення коштів. Зазначив, що між ним та АТ КБ «ПриватБанк» було підписано анкету-заяву № 8033 на підставі якої він отримав платіжну кредитну картку № НОМЕР_1 та відкритий на своє ім`я банківський рахунок НОМЕР_2 , а також емітовану банківську платіжну картку № НОМЕР_3 та відкритий поточний рахунок НОМЕР_4 шляхом приєднання до умов та правил банківського обслуговування АТ КБ «Приватбанк», що опубліковані на офіційному сайті банку. Увечері 19 листопада 2023 року при перевірці балансу рахунку через мобільний додаток Приват24 він дізнався, що невідомими особами здійснені операцій з перерахунку коштів з рахунку НОМЕР_2 за банківською карткою № НОМЕР_1 та рахунку НОМЕР_4 за банківською карткою № НОМЕР_3 . А саме 19 листопада 2023 року о 10 год. 06 хв. перерахунку в розмірі 2500,00 грн., 19 листопада 2023 року о 13 год. 18 хв. перерахунку в розмірі 20000,00 грн., 19 листопада 2023 року о 13 год. 21 хв. перерахунку в розмірі 10000,00 грн., а всього на загальну суму 32500,00 грн. 20 листопада 2023 року він звернувся до Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою про вчинення злочину. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2023 року було зареєстровано кримінальне провадження № 0004344 за фактом його звернення за ч. 4 ст. 190 КК України. Після цього він звернувся до АТ КБ «Приватбанк» та просив не нараховувати відсотки, комісію, страховий збір та повернути перераховані з його рахунків грошові кошти у розмірі 32500,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» відмовило у поверненні йому коштів. Позивач ОСОБА_1 просив скасувати нараховані відсотки, комісію, страхові внески за користування кредитом нараховану АТ КБ «Приватбанк» за поданою та підписаною ним 29 серпня 2014 року Анкетою-заявою № 8033 за рахунком НОМЕР_2 ; стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь кошти у розмірі 2500,00 грн. та у розмірі 30000,00 грн.; стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок платника, станом на 26.12.2023 року у розмірі 1082,74 грн. та комісійної винагороди за виконану неакцептовану платіжну операцію, у розмірі 162,50 грн.; стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь комісійну винагороду банку за виконаними неакцептованими платіжними операціями у розмірі 162,50 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 неправомірно списані кошти в розмірі 32500,00 грн., пеню в розмірі 1082,74 грн., комісійну винагороду у розмірі 162,50 грн., а всього 33745,24 грн. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції безпідставно послався на положення постанови Правління Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05 листопада 2014 року №705, яка втратила чинність 29 липня 2022 року, а також не надав належної оцінки наданим доказам і дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. ОСОБА_1 був зареєстрований в ПК «Приват24» з логіном НОМЕР_5 , при цьому ані номер телефону, ані пароль в системі ПК «Приват24» не змінювався. Під час проведення операцій в Приват 24 зі здійснення спірних транзакцій, банком здійснено автентифікацію клієнта в додатку Приват 24, вхід до платіжного застосунку Приват 24 здійснено за логіном і паролем позивача з його авторизованого типового пристрою. До суду банк надав аудіозапис з підтвердженням факту самостійного здійснення позивачем спірних транзакцій під впливом шахраїв. З телефонної розмови позивача з оператором колцентру вбачається, що він самостійно здійснив переведення коштів. Додатково він пояснив, що в мережі знайшов оголошення можливість заробітку через інвестиції. Спочатку кошти йому повертались, але після перерахування більш значних сум він зрозумів, що ошуканий шахраями. З наданих суду доказів можна встановити, що позивач самостійно під впливом шахраїв здійснив перекази зазначених коштів, а інформація викладена в позовній заяві є неправдивою.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу представника АТ КБ «Приватбанк». Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що в ході досудового розслідування по факту шахрайських дій слідчим встановлено, що на його мобільний телефон було встановлено шкідливе програмне забезпечення, за допомогою якого невідомі особи без його відома і згоди через встановлений на мобільному телефоні мобільний додаток Приват24 здійснили неакцептовані ним трансакції з переказу коштів на інші рахунки.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» були укладені договори, на підставі яких ОСОБА_1 отримав платіжну кредитну картку з картковим рахунком НОМЕР_2 , номер картки № НОМЕР_1 та картковим рахунком НОМЕР_4 , номер картки № НОМЕР_3 .

19 листопада 2023 року з рахунку позивача НОМЕР_2 за банківською карткою № НОМЕР_1 та рахунку НОМЕР_4 за банківською карткою № НОМЕР_3 невстановленими особами були перераховано грошові кошти в загальному розмірі 32500,00 грн. Того ж дня ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з претензією-вимогою про не нарахування відсотків, комісії, страхового збору та повернення перерахованих з його рахунків грошових коштів у розмірі 32500,00 грн., яка була залишена банком без задоволення.

20 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою про вчинення злочину. За даними Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі звернення позивача 21 листопада 2023 року було зареєстровано кримінальне провадження №0004344 за ч. 4 ст. 190 КК України

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнув з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача неправомірно списані кошти в розмірі 32500,00 грн., пеню в розмірі 1082,74 грн., комісійну винагороду у розмірі 162,50 грн., а всього 33745,24 грн.

З рішенням суду колегія суддів погодитись не може і вважає, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції застосував положення постанови Правління Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05 листопада 2014 року №705, яка втратила чинність 01 серпня 2022 року на підставі постанови ПравлінняНаціонального банку України від 29 липня 2022 року № 164 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів». Оспорювані ОСОБА_1 транзакції з переказу коштів з рахунків мали місце 19 листопада 2023 року.

Суд першої інстанції не у повному обсязі дослідив обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066, ч. 1 ст. 1068 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком; банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Наслідки невиконання або неналежного виконання банком зобов`язань за договором банківського рахунка встановлені нормою статті 1073 ЦК України, якою передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначено Законом України «Про платіжні послуги».

Відповідно до ст. 29 Закону надання платіжних послуг (у тому числі виконання окремих або разових платіжних операцій, відкриття та обслуговування рахунків тощо) здійснюється на підставі договору, що укладається між надавачем платіжних послуг та користувачем відповідно до вимог законодавства, на узгоджених сторонами умовах.

Згідно з ст. 68 Закону електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою.

Під час виконання автентифікації надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувачів.

Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час: 1) отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; 2) ініціювання дистанційної платіжної операції; 3) будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій).

Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації.

Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача.

Відповідно до положень п. 146 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління

Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164, власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Наведені вище нормативні положення вказують на те, що лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Також встановлено, що Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» сторони узгодили можливість використання Клієнтом наступних систем дистанційного обслуговування: Система «Приват24», в т.ч. мобільна версія, системи «LiqPay» та «Sendmoney», ATM, TCO, SMS, месенджери та будь-які інші системи «клієнт - банк», «клієнт - Інтернет - банк», «телефонний банкінг», «миттєва безконтактна оплата», якщо Банком надається така технічна можливість.

Згідно п 2.1.4.7.1, п.2.1.4.7.2. Умов, Клієнт має право здійснювати операції за допомогою Безконтактного платіжного інтерфейсу. Процедура ідентифікації Клієнта, який бажає скористатися Безконтактним платіжним інтерфейсом, здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, що передбачені між Банком та Клієнтом (Фінансовий номер телефону Клієнта, ПІН (у випадку, якщо встановлений на рахунку Клієнта), одноразові (динамічні) паролі, QR-код, в тому числі сформований за допомогою системи інтернет-банкінгу, CVV/CVC-кодів, тощо).

Пунктами 2.1.4.5.1., 2.1.4.5.2. Умов передбачено, Клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбаченні цим Договором, або що суперечать чинному законодавству. Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Картки, доступу третіх осіб до Картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї.

Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на Картці даних (п. 2.1.4.12.3. Умов).

Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в Стоп-лист Платіжною системою, (п.2.1.4.12.4., п.2.1.4.12.5., п.2.1.4.12.9. Умов).

Банк не несе відповідальність за збереження коштів Клієнта у разі розголошення Клієнтом відомостей про логін та пароль третім особам. (п.2.3.1.2.12.2.Умов).

Клієнт зобов`язаний не розголошувати відомості про логін та пароль третім особам. (п.2.3.1.2.10.3.Умов). Положеннями п. 2.1.4.12.5 Умов також встановлено, що клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати Картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції.

Проте суд першої інстанції не надав оцінки наведеним АТ КБ «Приватбанк» доводам та наданим доказам.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 , АТ КБ «Приватбанк» надало матеріали службового розслідування, з яких вбачається, що при зверненні про списання коштів з його рахунків 19 листопада 2023 року ОСОБА_1 повідомив, що здійснив переведення коштів. Додатково він пояснив, що в мережі знайшов оголошення про можливість заробітку через інвестиції та самостійно через додаток Приват24 здійснив переведення з карток 77356 та НОМЕР_6 грошових коштів загальною сумою 33 491,59 грн., на інші картки: НОМЕР_7 , емітовану в Ідея Банк, 273757, емітовану в А-Банк, та 619444, емітовану в Укрсиббанк.

В результаті перевірки встановлено, що під час проведення операцій в Приват24 зі здійснення спірних транзакцій від 19 листопада 2023 року, банк здійснив автентифікацію клієнта в додатку Приват24. Вхід до платіжного застосунку Приват24 був здійснений за логіном і паролем ОСОБА_1 з його авторизованого типового пристрою MINOTE 10PRO/XIAOMIANDROID, 11, та ІР-адреси. При цьому пароль в Приват24 в цей період не змінювався, всі транзакції проведені банком з аутентифікацією клієнта відповідно до вимог чинного законодавства, з фіксацією всіх деталей здійснених операцій.

Також АТ КБ «Приватбанк» був знайдений аудіозапис телефонної розмови ОСОБА_1 з оператором банку «ПриватБанк» (в ПК VoiceRecordSystemдіалог: 775573268 від 2023-11-19 18:27:07), з якого вбачається, що в ході розмови ОСОБА_1 підтвердив факт самостійного проведення спірних транзакцій під впливом шахраїв та пояснив, що знайшов оголошення про можливість заробітку через інвестиції, де першочергово кошти йому повертались, але після перерахування більш значних сум він зрозумів, що ошуканий шахраями. Такий аудіозапис також був долучений до апеляційної скарги.

Згідно наданих АТ КБ «Приватбанк» документів спірні операції з переказу коштів здійснювалися позивачем особисто через додаток Приват24 з введенням його логіну та паролю з типових для нього присторою та ІР-адреси.

В свою чергу ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин, результатів проведеного банком службового розслідування та того, що банком не було забезпечено автентифікації користувача під час здійснення оспорюваних транзакцій.

Факт наявність зареєстрованого кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 не є підставою для стягнення із АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача списаних з його рахунків 19 листопада 2023 року коштів.

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «Приватбанк`на його користь неправомірно списаних коштів в розмірі 32500,00 грн., пені в розмірі 1082,74 грн. та комісійної винагороди у розмірі 162,50 грн.

Відповідно, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024рокупідлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів.

Згідно з ст. 141 ЦПК України із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 4026,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну адвоката Наконечної Альони Вікторівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», задовольнити.

Скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 4026,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.