№ 2-н/183/1262/24

У Х В А Л А
15 листопада 2024 року місто Самар Дніпропетровської області
Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Дубовенко І.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину,
12 листопада 2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу, в якій останній просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) платника аліментів на одну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з моменту подання заяви і до повноліття дитини.
Згідно із п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Оцінюючи наявність або відсутність права грошової вимоги заявника, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Як вбачається зі свідоцтва про народження матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_1 .
Разом з тим, до заяви про видачу судового наказу заявником не надано доказів проживання з ним неповнолітньої дитини, а самі лише посилання заявника на зазначені обставини не можуть бути належним їх доказом, а тому не приймаються судом.
Таким чином, із наданих заявником документів неможливо однозначно встановити факт проживання дитини із заявником, внаслідок чого не вбачається виникнення у заявника права грошової вимоги у цій частині.
Крім того, як встановлено у п.3 ч.1 ст. 165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.
Так, згідно з п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Заявником заявлено вимогу про стягнення аліментів на двох дітей - у розмірі однієї третьої частини доходу (заробітку) платника аліментів на одну дитину. Отже, заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 165, 166, 260 ЦПК України,-
п о с т а н о в и в :
Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину.
Роз`яснити заявникові її право звернутися повторно з такою самою заявою після усунення її недоліків.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Ухвала суду складена і підписана 15 листопада 2024 року.

Суддя І.Г.Дубовенко