Номер провадження: 22-ц/813/1614/24
Справа № 522/9760/22
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Назарова М.В., Стахова Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Пухи А.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Науменко А.В., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредиторами спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредиторами спадкодавця.

В обґрунтування позову позивач зазначає наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка з літа 2012 року страждала на важке онкологічне захворювання, яке стало причиною її смерті. При цьому за станом здоров`я ОСОБА_5 потребувала постійного спеціалізованого лікування та професійного догляду, коштовних медикаментів. ЇЇ мати ОСОБА_2 продала свою нерухомість, а кошти витратила на лікування дочки. Разом з цим ОСОБА_5 брала гроші у знайомих в борг на лікування, про що наявні відповідні розписки. Після смерті ОСОБА_5 до позивача звернулася її мати ОСОБА_2 з проханням допомогти віддати кошти людям, які позичали її дочці кошти на лікування. При цьому вона пообіцяла, що на протязі декількох років кошти поверне, повідомила, що є єдиною спадкоємицею за законом після смерті дочки. На даний час відповідно до розписок, доданих до матеріалів позовної заяви я повернув кошти, які брала в борг ОСОБА_5 наступним особам: ОСОБА_6 3000 доларів США, ОСОБА_7 5000 доларів США, ОСОБА_8 3000 доларів США, ОСОБА_9 4000 доларів США, ОСОБА_10 7000 доларів США, ОСОБА_11 2000 доларів США, ОСОБА_12 2000 доларів США, ОСОБА_13 3000 доларів США, ОСОБА_14 3000 доларів США. Загалом загальна сума боргу 32000 доларів США. Спадкоємцями усього майна померлої ОСОБА_5 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є відповідачами по вказаній позовній заяві. Після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина, яка складається з 426/1000 частин квартири під АДРЕСА_1 , площею 56 квадратних метрів. Зі спадкової справи вбачається, що відповідачі мати та чоловік померлої подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим є такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 . Враховуючи наявний борг позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 як спадкоємців ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , борг спадкодавця ОСОБА_5 за розписками в розмірі 32000 (тридцяти двох тисяч) доларів США.

Короткий зміст оскаржуваного рішення

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредиторами спадкодавця - відмовлено.

В обґрунтування оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначав, що вказані розписки не можуть бути визнані судом належними доказами про наявність зобов`язань у померлої ОСОБА_5 по відповідним договорам позики, як наслідок і у відповідачів як спадкоємців, перед позивачем щодо повернення коштів, виходячи з наступного. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Кредитор повинен підтвердити наявність боргу спадкодавця. Ніяких доказів, що ОСОБА_5 отримала кошти у борг у зазначених осіб у встановлених сумах та на відповідних умовах позивачем не надано. Отже, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив рішення Приморського районного суду м.Одеса по справі №522/9760/22 від 02.05.2023 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредиторами спадкодавця, скасувати та направити цивільну справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначали, що 01.05.2023 року представником позивача разом з клопотанням про відкладення розгляду справи було надано до суду докази поважності причини такої неявки, а саме медичний висновок про тимчасову непрацездатність. Однак суд при винесенні рішення не зазначив своєї позиції щодо поважності неявки представника позивача за таких обставин. Не вирішено судом також повторне клопотання про допит свідків від 09.01.2023 року. Окрім того, за першої неявки представника позивача в підготовче судове засідання 07.12.2022 року, не вирішивши всіх клопотань та не отримавши всіх доказів (копію спадкової справи), закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду. А після закриття підготовчого судового засідання, представником позивача було направлено на адресу суду клопотання щодо повернення до стадії підготовчого судового засідання, яке судом також вирішено не було. Також вважали неявка представника позивача в судове засідання на розгляд справи є поважною, оскільки до заяви про відкладення розгляду справи було надано медичний висновок про тимчасову непрацездатність. Окрім того, судом не було вирішено ряд клопотань представника позивача, не надав можливості надати суду оригінали розписок та на підтвердження обставин справи не допитав свідків заявлених у відповідному клопотанні.

Явка в судове засідання

Сторони та їх представники повідомлені належним чином, про час місце та дату судового засідання, про те в судове засідання не з`явилась сторона відповідача ОСОБА_3 , що не заважає розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника сторони позивача, відповідачку ОСОБА_2 оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з вищевикладеного, заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення позики входять до складу спадщини, та підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, Постановою Верховного Суду України від 10 червня 2020 року по справі № 522/22332/16-ц встановлено наступні обставини: «У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа державний нотаріус Другої одеської нотаріальної контори Маслова М. В., про усунення від спадщини… Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2018 року у складі судді Кічмаренка С. М. позов ОСОБА_2 задоволено… Постановою Апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Канікаєва Ю. О. задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено… 24 жовтня 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24 жовтня 2013 року серії НОМЕР_1 (а. с. 22). Відповідно до виписних епікризів, що починаючи, з 28 серпня 2012 року, покійній ОСОБА_5 встановлено діагноз: раковий асцест перитоніт (а. с. 13-21). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 січня 2015 року серії НОМЕР_2 (а. с. 23). 18 березня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Другої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а. с. 98). 27 квітня 2015 року та 06 травня 2015 року стрижка ОСОБА_15 звернувся до Другої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а. с. 98 зворот, 99)…За результатом розгляду справи вирішено Постанову Апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року залишити без змін.»

Таким чином суд встановлює, а сторони не заперечували, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями ОСОБА_5 .

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

А відтак, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позику, а саме: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу, позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, необхідно встановити наявність між позивачем та відповідачами правовідносин за договором позики між позивачем та померлою ОСОБА_5 , виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору і його умов.

Позивачем на підтвердження отримання боргу померлою ОСОБА_5 надано копії розписок відповідно до яких позивачем були повернуті кошти по боргу ОСОБА_5 . а саме ОСОБА_6 3000 доларів США, ОСОБА_7 5000 доларів США, ОСОБА_8 3000 доларів США, ОСОБА_9 4000 доларів США, ОСОБА_10 7000 доларів США, ОСОБА_11 2000 доларів США, ОСОБА_12 2000 доларів США, ОСОБА_13 3000 доларів США, ОСОБА_14 3000 доларів США. Загалом загальна сума боргу 32000 доларів США.

Судова колегія звертає увагу, що оригінали даних розписок в судовому засідані як суду першої інстанції так і апеляційного суду не були надані для огляду у зв`язку з неявками позивача та його представника. Пояснення ОСОБА_2 про частковє визнання боргу протирічить поясненням ОСОБА_3 і не підтверджено належними у цій категорії справ доказами, тим більше виходячи із контексту справи № 522/22332/16-ц .

Так, надаючи оцінку наявних у матеріалів справи, суд доходить до висновку, що вказані розписки не можуть бути визнані судом належними доказами про наявність зобов`язань у померлої ОСОБА_5 по відповідним договорам позики, як наслідок і у відповідачів як спадкоємців, перед позивачем щодо повернення коштів, виходячи з наступного.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Кредитор повинен підтвердити наявність боргу спадкодавця. Ніяких доказів, що ОСОБА_5 отримала кошти у борг у зазначених осіб у встановлених сумах та на відповідних умовах позивачем не надано.

Отже, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Доводи апелянта про те що разом з клопотанням про відкладення розгляду справи було надано до суду докази поважності причини такої неявки, а саме медичний висновок про тимчасову непрацездатність, однак суд при винесенні рішення не зазначив своєї позиції щодо поважності неявки представника позивача за таких обставин. Не є суттєвим так як носить формальний характер який не впливає на законність прийнятого рішення.

Посилання апелянта на ту обставину, що судом не вирішено повторне клопотання про допит свідків від 09.01.2023 року. Окрім того, за першої неявки представника позивача в підготовче судове засідання 07.12.2022 року, не вирішивши всіх клопотань та не отримавши всіх доказів (копію спадкової справи), закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду. Не є суттєвим так як перше клопотання було розглянуто а у витребуванні копії спадкової справи є необхіність при встановлені обгрунтованості боргових зобовязань спадкодавця і носить похідний характер.

Доводи апеляційної скарги у своїй більшості є формальними по суті та необґрунтованими належним чином, тому не заслуговують на їх задоволення, при тому, що судом першої інстанції надано належної правової оцінки суті даного спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають .

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 березня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Н.В. Стахова