Справа № 643/4066/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі Мордухович К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (м. Харків, вул. Мироносицька, 99, літ. А-3) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 10.03.2020 року звернулася до суду з позовною заявою та просить суд стягнути зі ОСОБА_2 на її користь 138 770,02 грн в якості відшкодування матеріальних збитків, страхове відшкодування з ТДВ «МСК» в розмірі 100 000 грн.; стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди в розмірі 20400 грн., суму відшкодування послуг евакуатора в розмірі 5000 грн., стягнути з відповідачів солідарно понесені витрати на правову допомогу в сумі 20 000грн та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10 листопада 2018 року, на 13 км +400 м автошляху Харків-Красноград-Перещіпено, ОСОБА_2 керував автомобілем марки CHEVROLET Aveo д/н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки Mitsubishi OUTLANDER д/н. НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 на момент такої ДТП була застрахована в ТДВ «Міжнародна СК», поліс № АК 8991851.Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mitsubishi OUTLANDER д/н. НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень, зазначених в схемі ДТП. Внаслідок чого ОСОБА_1 було завдано матеріальних збитків на суму 238 770,02 гривень, що підтверджується Висновком № ZU 15111801 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ.

Харківським районним судом Харківської області у справі № 635/373/19 було встановлено, що ОСОБА_2 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, тобто порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

13 червня 2019 року викладені факти та обставини були встановлені у судовому засіданні вході судового розгляду вина відповідача була встановлена та його було визнано винуватим у вчиненні ст.124 КУпАП. Також позивач посилається, що їй була завдана також моральна шкода, яку оцінює в 20 400 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору, витрати на професійну правничу допомогу та витрати на евакуатор.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова Божко В.В від 26 серпня 2020 відкрито загальне позовне провадження.

21.09.2020 до суду від представника відповідача ТДВ «МСК» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивачем на підтвердження права власності їй на пошкоджений в результаті ДТП автомобіль не надано відповідних доказів, також не надано доказів вини ОСОБА_2 , відповідальність якого забезпечена полісом АК/8991851, також не надано доказів, що підтверджують дійсний розміру нанесеної шкоди, тому відсутні підстави для стягнення в межах ліміту 100000 грн з відповідача ТДВ «МСК». З приводу стягнення витрат на правничу допомогу відповідач зазначає, що за наданим до позову договором йдеться про правову допомогу в іншій справі№635/373/19 про адміністративне правопорушення,тому ці витрати не стосуються даної справи.

28.12.2020 від представника позивача адвоката Розумовського В.В. на адресу суду надійшли письмові пояснення з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 05 січня 2021 року закрито підготовче провадження по справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Київського районного суду м.Харкова, вказана справа розподілена в провадження судді Губської Я.В. 20.09.2021.

31.01.2022 на адресу суду подано відповідь на відзив від представника позивача, в якій представник зазначив, щодо розбіжностей у прізвищі позивача ОСОБА_1 та у свідоцтві про реєстрацію автомобіля «Рись», посилаючись на реєстрацію шлюбу 23.08.2018, після якої на момент ДТП позивач мала прізвище « ОСОБА_4 », посилався на те, що ці обставини встановлено судом у постанові, що надана до матеріалів справи. З приводу посилань на не попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку зазначив, що позивачка після ДТП звернулася до страхової компанії, представники якої в подальшому узгодили з нею дату огляду тз, в результаті чого було надано Звіт про оцінку експертного дослідження авто товарознавця про визначення матеріального збитку № ZU 15111801, в якому зазначено, що його виконано на заяву СК «Арсенал Страхування».

10.02.2022 до суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Максимова М.І. надійшли письмові пояснення, в яких представник посилався на те, що вина відповідача ОСОБА_2 не встановлена, висновок транспортно-трасологічої та авто технічної експертизи не є належним доказом, наданий до суду звіт про оцінку не може бути прийнятий судом, як належний доказ, до суду не надано правовстановлюючого документа на автомобіль на ім`я позивача, відсутні будь-які докази на обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди, відсутність договору з організацією послуг евакуатора, невідповідність вимогам ЗУ «Про РРО» розрахункового документа, тому вимоги ОСОБА_1 про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди є безпідставними та необґрунтованими.

08.12.2022 до суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Максимова М.І. надійшло клопотання про призначення авто товарознавчої експертизи.

21.04.2023 на електронну пошту суду надійшли письмові заперечення представника позивача адвоката Розумовського В.В. з приводу клопотання про призначення експертизи.

21.04.2023 ухвалою Київського районного суду м.Харкова постановлено призначити по цивільній справі № 643/4066/20 судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім.. Засл. проф.. Бокаріуса М.С.», адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Золочівська 8А.На вирішення експертам поставити наступні питання:-Яка вартість матеріального збитку була завдана власнику автомобіля Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 10 листопада 2018? Зупинено провадження у справі на час виконання експертизи.

03.05.2023 представник позивача повідомив, що автомобіль Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_2 позивачу не належить.

05.06.2023 на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів (вихідних даних) необхідних для проведення експертизи.

27.06.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Максимова М.І. про витребування доказів у зв`язку із призначенням експертизи.

04.07.2023 ухвалою Київського районного суду м.Харкова провадження у справі поновлено для виконання вимог експерта.

20.07.2023 ухвалою Київського районного суду м.Харкова задоволено клопотання про витребування доказів.

01.08.2023 від представника позивача до суду надано письмові пояснення з приводу клопотання експерта, в якому зазначено про відсутність у позивача оригіналу висновку експертного дослідження № ZU 15111801 від 28.11.2018, фото автомобіля після ДТП було направлено до суду 12.06.2023, зазначено про відсутність інших відомостей у позивача. Дані відомості судом було направлено на адресу експертної установи.

30.08.2023 на адресу суду надійшло повідомлення ННЦ «Інститут судових експертиз ім.. Засл. проф. Бокаріуса М.С.» про зняття з виконання експертизи у зв`язку із невиконанням вимог клопотання експерта.

Позивач ОСОБА_1 та її представники в судове засідання не з`явились, надали на адресу суду заяви про слухання справи за їх відсутністю, вимоги позовної заяви просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином, причини неявки суду не відомі, представник відповідача адвокат Максимов М.І. направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що проти позову заперечує в повному обсязі.

Представник відповідача ТВД«МСК» в судове засідання не з`явився, в поданому відзиві, в задоволенні позову просив відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чинному повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 10 листопада 2018 року на 13 км +400 м автошляху Харків-Красноград-Перещіпено о 16 год. 41 хв., відбулась ДТП за участю автомобілів CHEVROLET Aveo д/н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки Mitsubishi OUTLANDER д/н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 13.06.2019 ОСОБА_2 було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП та закрито провадження на підставі ст.38 КУпАП.

Постановою Харківського апеляційного суду по справі №635/373/19 виключено з постанови Харківського районного суду Харківської області від 13.06.2019 посилання на винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення 10.11.2018, передбаченого ст.124 КУпАП. (а.с.40-41)

Звертаючись з даним позовом до суду позивач ОСОБА_1 зазначає, що винність відповідача ОСОБА_2 та зміна її прізвища встановлені постановою Харківського районного суду Харківської області від 13.06.2019 та Харківського апеляційного суду по справі №635/373/19, оскільки провадження у справі закрито на підставі ст.38 КУпАП за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, а не за відсутністю складу адміністративного правопорушення за ст.247 КУпАП.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначив, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Суд не погоджується з даним твердженням, оскільки апеляційним судом виключено з постанови Харківського районного суду Харківської області від 13.06.2019 посилання на винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення 10.11.2018, передбаченого ст.124 КУпАП, за таких обставин, ці підстави не презюмуються, а підлягають доведенню.

Посилання на висновок експерта за результатами судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи №3286/7021 судом не приймається до уваги, оскільки ця експертиза проводилася в іншій справі, ці висновки судом враховані під час розгляду справи №635/373/19.(а.с.27-37)

З наданої до суду копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль Mitsubishi OUTLANDER д/н. НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 .

Відповідно до Постанови КМУ від 7 вересня 1998 р. № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» перереєстрація транспортних засобів без зміни власника проводиться у разі: отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування; зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників-юридичних осіб; місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів; зміни кольору; переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

З копії паспорту позивачки ОСОБА_1 , виданого 26.09.2018 органом 1214 вбачається, що станом на момент ДТП - 10.11.2018, її прізвищем є « ОСОБА_4 ».(а.с.6)

Інших доказів на підтвердження зміни прізвища позивача, на які посилалася позивачка щодо зміни її прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 » до суду не подано, посилання на постанови суду у справі №635/373/19 судом не приймаються до уваги, оскільки постанова постановою Харківського районного суду Харківської області від 13.06.2019 надана до суду у вигляді роздруківки з Єдиного реєстру судових рішень, що не містить прізвищ учасників справи, а з постанови та Харківського апеляційного суду не вбачається, що судом ці дані було встановлено.

Суд також зазначає, що в порушення п. 5 ст. 95 ЦПК України позивач(представник) не підтвердив відповідність копій письмових доказів оригіналу, які знаходяться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Таким чином, суд погоджується з твердженням відповідачів, що позивачем протягом розгляду справи до суду не подано документів, що підтверджують її право власності на автомобіль Mitsubishi OUTLANDER д/н. НОМЕР_2 , як підстави звернення до суду з даним позовом про відшкодування шкоди, завданої власнику майна.

На момент ДТП цивільно правова відповідальність автомобіля CHEVROLET Aveo д/н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «МСК» на підставі полісу АК/8991851, що не заперечувалося сторонами протягом судового розгляду.

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Відповідно до роз*яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Як встановлено судом під час розгляду справи, шкода, яку просить позивач відшкодувати, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а тому підлягає відшкодуванню за правилами ст.ст. 1187, 1188 ЦК України.

Вимогами ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно заяви ОСОБА_1 , остання звернулася до ТДВ «МСК» із заявою про виплату страхового відшкодування 04.09.2019, за шкоду, спричинену внаслідок ДТП 10.11.2018.(а.с.42)

Як вбачається з відповіді ТДВ «МСК» №2937 від 08.10.2019 ОСОБА_1 відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки заявником не надано доказів настання страхового випадку та особи винної в скоєнні даного ДТП.

Відповідно до ст. 34.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно ст. 36.2. страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Втрата товарного вигляду не підлягає відшкодуванню відповідно до вимог ст.ст. 32.7, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з вимогами п. 33.1.4 ст.33 вищевказаного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, серед іншого: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до ст. 35.1 даного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б)прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника,його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; г) підпис заявника та дата подання заяви.

Позивач посилається в позовній заяві на те, що всупереч вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після подання нею заяви про виплату страхового відшкодування відповідач не виплатив страхове відшкодування.

Серед представлених позивачем до суду документів не надано відомостей щодо звернення позивачки з повідомленням ТДВ «МСК» про дорожньо-транспортну пригоду, а з наданого до суду на підтвердження розміру суми шкоди висновку вбачається, що його зроблено за замовленням СК «Арсенал Страхування», при цьому дана юридична особа не є учасником справи та будь-яких відомостей щодо підстав та мети звернення до СК «Арсенал Страхування» позивачем не надано. Вказані обставини ставлять під сумнів належність звіту ZU 15111801 від 28.11.2018.

У відзиві ТДВ «МСК» зазначено, що страховик не заперечує з приводу звернення позивачки із заявою про виплату страхового відшкодування, однак зазначив щодо відсутності підстав, для виплати відшкодування у зв`язку із ненаданням доказів, що позивач є власником даного автомобіля, ДТП сталася саме з вини ОСОБА_2 , а також доказів, що свідчать про дійсний розмір спричиненої шкоди. Даних про звернення позивачки із повідомленням про ДТП до ТДВ «МСК» суду не надано.

Згідно звіту судового експерта Мазурек А.А. №ZU 15111801 від 28.11.2018 на який посилається позивач в обґрунтування вимог позову, за результатами проведення авто товарознавчого дослідження від 15.11.2018 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi OUTLANDER д/н. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 пошкодженого в результаті ДТП, визначається ринковою вартістю КТЗ на дату ДТП та становить 238770,02грн., оскільки вартість відновлювального ремонту(290503,22 грн) перевищує ринкову вартість автомобіля, то розмір матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля приймається в розмірі ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження, що оцінений у сумі 238770,02 грн.(а.с.7-26)

Згідно п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За змістом Закону №1961-IV (стст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (вчинення ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальною нормою для страховика цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу, покладено саме на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

При цьому суд критично розцінює висновки судового експерта Мазурек А.А. №ZU 15111801 від 28.11.2018 на замовлення СК «Арсенал Страхування» щодо економічної недоцільності в ремонті даного автомобіля, оскільки ринкова вартість автомобіля на дату ДТП зазначена нижчою(238770,02 грн), ніж вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi OUTLANDER д/н. НОМЕР_2 (290503,23 грн). Ці висновки суд вважає такими, що зроблені помилково в результаті перекручування відомостей про ринкову вартість автомобіля і вартості ремонту цього автомобіля, оскільки з сукупності досліджених судом доказів не вбачається таких критичних пошкоджень автомобілю Mitsubishi OUTLANDER д/н. НОМЕР_2 , що унеможливлює і робить недоцільним його ремонт. Згідно протоколу огляду цього транспортного засобу від 15.11.2018(а.с.23) у вказаного автомобіля пошкоджена тільки задня частина, а сума, в яку оцінено залишкову вартість цього автомобіля не зазначено.

За клопотанням представника відповідача судом 21.04.2023 було призначено експертизу, на вирішення експертам поставлено наступне питання: яка вартість матеріального збитку була завдана власнику автомобіля Mitsubishi OUTLANDER д/н. НОМЕР_2 внаслідок ДТК 10.11.2018? Роз`яснено сторонам положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. Проте, згідно повідомлення від 22.08.2022 про неможливість проведення судової експертизи, зазначено, що експертиза не проведена, оскільки клопотання експерта виконано не було, а саме: не було надано автомобіль для огляду, а також інші матеріали за клопотання експерта, яке було доведено до відома сторін належним чином.(а.с.175)

Враховуючи, що відповідачі не погоджуються з висновками щодо вартості матеріального збитку, викладеного у звіті №ZU 15111801 від 28.11.2018, наданого позивачем до позову і позивачем не виконані вимоги експерта викладені у клопотанні від 01.06.2023 року про надання автомобіля для огляду, доказів на підтвердження реальних збитків від проведеного ремонту автомобіля не надано, вимоги позивача до ТДВ «МСК» в межах страхового ліміту та ОСОБА_6 в сумі 138770,02 грн суд вважає недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому суд зазначає, що позбавлений можливості самостійно збирати докази та визначити дійсний розмір спричиненої позивачці шкоди, через ненадання відповідних документів та ухилення від виконання клопотання експерта, не надання до суду відомостей про залишкову вартість автомобіля.

Судом приймаються до уваги посилання відповідачів щодо невірного написання марки, моделі автомобіля у висновках звіту №ZU 15111801 від 28.11.2018, спірності розрахунків експерта, не попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, не підтвердження права власності автомобіля Mitsubishi OUTLANDER д/н. НОМЕР_2 позивачу.

Як передбачено ст.1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок вчинення ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено: у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Зі змісту правової позиції Великої палати Верховного Суду по справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18 від 04 липня 2018 року вбачається, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. (див. пункт 35 цієї постанови). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відомостей щодо фактичного розміру завданої шкоди ОСОБА_1 внаслідок ДТП 10.11.2018 до суду не представлено, як не надано доказів на підтвердження тих обставин, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що на момент ДТП між ОСОБА_2 та ТДВ «МСК» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, №АР/0835278, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн., франшиза становить 1000 грн.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Під час розгляду справи, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що автомобіль Mitsubishi OUTLANDER д/н. НОМЕР_2 після ДТП, яке відбулось 10.11.2018 є дійсно фізично знищеним, а вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, і що сума страхового відшкодування є невірною.

Як передбачено ст.1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.

Враховуючи викладене, сума франшизи в розмірі 1000 грн. не підлягає відшкодуванню позивачу з відповідача оскільки, з розрахунку позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 вимоги про стягнення суми франшизи також не вбачається.

Крім того, позивачем не надано до суду жодних відомостей, з яких суд може об`єктивно встановити фактичний розмір шкоди, завданий його майну внаслідок ДТП від 10.11.2018, з урахуванням залишкової вартості даного автомобіля, що був в подальшому позивачкою відчужений, про що зазначив представник як підставу неможливості виконання клопотання експерта, з цих підстав ухвала суду від 21.04.2023 не виконана.

Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також, яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 22.1 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Виходячи із викладеного, суд прийшов до висновку, що обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що покладається на страховика, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами, як і розмір вимог до ОСОБА_2 , а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 20400 грн. суд зазначає наступне.

За ст. 23, ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яке полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням майна.

Позивач вказує, що в результаті протиправних дій відповідача було спричинено пошкодження майна позивача, що, безумовно, вплинуло на якість звичайного способу життя, стресу, в тому числі за рахунок того, що позивач не могла користуватися автомобілем, була вимушена докладати додаткові зусилля для організації свого життя і членів родини, звертатися за допомогою для захисту своїх прав.

З приводу відшкодування витрат, пов`язаних з наданням послуг евакуатора, суд погоджується з твердженням представника відповідача, що ці витрати за відсутності відповідного договору не є підтвердженими, а товарний чек №127 від 10.11.2018 не відповідає по формі вимогам ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», крім того автомобільний маршрут Харків-Дніпро є значно меншим, ніж 500 км.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Враховує суд при цьому й те, що, хоча до практики Європейського Суду з прав людини, судом й визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав середня нормально реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду), однак у цій справі позивачем не надано жодного доказу в частині обґрунтування суми відшкодування моральної шкоди в розмірі 20400 грн.

Щодо стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу в розмірі 20000 грн суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, у відповідності до частин 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що даний позов не підлягає задоволенню, вимога про стягнення витрат, яка є похідною від позовних вимог також задоволенню не підлягає, оскільки судові витрати у разі відмови у позові відповідно до ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 77-79, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (м. Харків, вул. Мироносицька, 99, літ. А-3) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - відмовити в повному обсязі.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Я. В. Губська