Справа № 462/6117/18
УХВАЛА

22 квітня 2024 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

встановив:

ОСОБА_2 25.07.2023 року звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу №462/6117/18 від 17.02.2020 року і відмінити стягнення пенсії як нікчемне.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 27.07.2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто без розгляду.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03.04.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 27.07.2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

17.04.2024 року справа надійшла до Залізничного районного суду м.Львова та 18.04.2024 року згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду передана для розгляду до провадження судді Колодяжного С.Ю.

Перевіривши матеріали заяви, оглянувши матеріали справи №462/6117/18, суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається із змісту заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу, боржник просить скасувати судовий наказ №462/6117/18 від 17.02.2020 року.

Проте, із матеріалів справи №462/6117/18 вбачається, що судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «Львівгаз збут» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 38 976,39 грн, інфляційні втрати у розмірі 3184,74 грн. та три відсотки річних у розмірі 982,65 грн., виданий 08.10.2018 року (а.с.14).

В матеріалах справи відсутній судовий наказ, виданий 17.02.2020 року.

Таким чином, аналіз заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу свідчить, що боржник просить скасувати судовий наказ №462/6117/18, проте ним помилково зазначено дату видачі такого 17.02.2020 року.

Згідно з ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як вбачається із матеріалів справи №462/6117/18, оскаржуваний судовий наказ було скеровано боржнику ОСОБА_1 та отримано ним 07.11.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.16).

Також з матеріалів справи №462/6117/18 вбачається, що 26.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, яка ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 27.11.2018 була повернута без розгляду.

26.02.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 26.11.2018 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10.03.2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 27.11.2018 року.

Таким чином, ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про скасування судового наказу із спливом понад 5 років з моменту його видачі судом.

Європейський суд з прав людини наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, пункти 5152).

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, пункт 41).

Відповідно до п.3 ч.5 ст.170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Разом з тим, питання поновлення пропущеного строку в заяві ОСОБА_1 не порушує.

Відповідно до ч.2 ст.171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Враховуючи, що заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу подана після закінчення строку, встановленого ч.1 ст.70 ЦПК України, а також те, що 26.11.2018 року ОСОБА_1 вже звертався із заявою про скасування судового наказу №462/6117/18, яка ухвалою від 27.11.2018 року, що набрала законної сили, була повернута без розгляду, вважаю, що заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу слід повернути.

Керуючись ст.170, 171 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі №462/6117/18 про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 38 976,39 грн, інфляційні втрати у розмірі 3184,74 грн. та три відсотки річних у розмірі 982,65 грн.- повернути боржнику.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний