Справа № 206/2405/23
Провадження № 2/761/3087/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі:

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

31.05.2023 року до Самарського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав.

10 серпня 2022 року вказана позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю.

Під час слухання справи третю особу - Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради було замінено на Службу у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

В позовних вимогах позивач просить: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.02.2000 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_3 .

Як зазначає позивач, батько дитини з її народження не цікавився життям дитини та не приймав участі у її вихованні, не виявляє батьківської уваги та не підтримує зв`язків з нею. Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Будь-які контакти батька та доньки відсутні.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позов не надійшов.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про слухання справи у його відсутність та просив прийняти рішення в якомога найкращих інтересах дитини.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.02.2000 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 .

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.04.2014 року (справа №373/637/14) шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18.11.2013 року (справа №373/2972/13) стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м.Кіцмань Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Як повідомила позивач, вона не пред`являла до примусового виконання рішення суду.

Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до висновку Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.01.2024 року №103-829, ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, надіслав заяву про те, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому з метою захисту прав та інтересів дитини Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, як було встановлено в судовому засіданні, відповідач з народження доньки не цікавився дитиною та не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а тому суд на підставі викладеного приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.77-81, 141, 264, 265, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12 квітня 2024 року

Суддя: Н.Г. Притула