Справа № 172/417/23
Провадження № 2/172/105/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.03.2024 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Битяка І.Г.

за участю секретаря судового засідання Глушко О.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Шев`якінське», третя особа: ОСОБА_5 про розірвання договору оренди землі та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що позивачу на праві власності належать земельна ділянка площею 8,449 га, розташована на території Павлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:006:0128, яку він успадкував після смерті брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 2/3 частини земельної ділянки площею 8,113 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:006:0129, 1/3 з яких позивач успадкував після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 1/3 частину успадкував після смерті брата ОСОБА_6 . Інша 1/3 частина земельної ділянки на праві власності належить ОСОБА_5 .

Наразі земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0128 на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_6 та відповідачем 01.12.2017 року, використовує ФГ «Шев`якінське». Також це ж фермерське господарство використовує 1/3 частини земельної ділянки (2,704 га) з кадастровим номером :02:006:0129 (яка була успадкована позивачем після смерті брата ОСОБА_6 ) на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_6 та відповідачем 23.11.2018 року. З пояснень брата позивача ОСОБА_6 , даних ним за життя, відповідач не виплачував орендну плату за 2020-2022 роки. Позивач, отримавши свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, повідомив відповідача про перехід права власності на земельну ділянку та просив надати йому копію договору оренди землі, а також виплатити йому орендну плату за користування ділянкою за 2020-2022 роки. Проте відповідач до цього часу вимоги позивача не виконав. Таким чином, договір оренди земельної ділянки від 01.12.2017 року підлягає розірванню у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати.

Окрім цього представник позивача зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:006:0129 перебуває у спільній частковій власності позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а на момент укладення оспорюваного договору від 23.11.2018 року, перебувала у спільній частковій власності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , тому могла бути передана в оренду виключно за згодою всіх співвласників. Однак як вбачається з доданих до позову матеріалів, частина земельної ділянки площею 2,704 га була передана в оренду відповідачу за волевиявленням лише одного із співвласників ОСОБА_6 , що є порушенням вимог ст. 358 ЦК України. Також в порушення вимог ст. 79-1 ЗК України об`єктом договору оренди землі від 23.11.2018 року є не виділена в натурі (не сформована) 1/3 частина земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0129, межі якої у встановленому порядку не встановлені та яка не зареєстрована у Державному земельному кадастрі. При цьому, за життя брата позивача ОСОБА_6 , між всіма співвласниками земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0129 було досягнуто усної домовленості без укладення письмової угоди про порядок користування вказаною земельною ділянкою: вона була поділена на три приблизно рівні частини, обробіток двох з яких здійснював позивач ОСОБА_1 , а однієї ОСОБА_6 . Про факт укладення ОСОБА_6 оспорюваного договору оренди землі від 23.11.2018 року позивач дізнався після отримання свідоцтва про право на спадщину від 26.01.2023 року та внесення відомостей про нього як власника 2/3 частин земельної ділянки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, договір оренди землі від 23.11.2018 року є неукладеним, а 1/3 частина земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0129 площею 2,704 га підлягає витребуванню у відповідача та поверненню позивачу.

Просить суд:

- розірвати договір оренди землі, укладений 01.12.2017 року між ОСОБА_6 (наразі орендодавцем є ОСОБА_1 ) та Фермерським господарством «Шев`якінське» і зареєстрований 01.12.2017 року державним реєстратором виконавчого комітету Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Побережним С.Є., номер запису про інше речове право 23699875;

- зобов`язати Фермерське господарство «Шев`якінське» повернути ОСОБА_1 1/3 частину земельної ділянки площею 8,113 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:006:0129;

- стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Ухвалою від 21.03.2023 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач та його представник позов не визнали.

Крім того, представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вказує, що Фермерське господарство «Шев`якінське» не має будь-яких орендних правовідносин з ОСОБА_1 , який звернувся до суду з цивільним позовом та будь-які договори оренди землі між ФГ «Шев`якінське» та ОСОБА_1 не укладалися. Окрім цього, відповідач зазначає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбаченого договором оренди землі. Згідно з розпискою наданою ОСОБА_6 , останній отримав від відповідача голови Фермерського господарства «Шев`якінське» Жука А.А. за 2018-2019 роки та

2019-2021 роки орендну плату за земельний пай, що підтверджується розписками ОСОБА_6 від 14.12.17 та 28.11.18, складеними у присутності свідків, видатковим касовим ордером за 2021 рік, податковим розрахунком сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб та сум утриманого податку за 4 квартал 2020 року, відомостями про суми нарахованого доходу та сплаченого податку на доходи фізичних осіб за 4 квартал 2021 року. Тобто позов в частині невиплати орендної плати відповідачем позивачу ОСОБА_1 не обґрунтований та безпідставний. Окрім того, позивачу ОСОБА_1 у травні 2023 року була виплачена орендна плата за 2023 рік, що також вказує на те, що жодних не виконаних зобов`язань перед позивачем відповідач не має.

Третя особа: ОСОБА_5 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просить задовольнити.

Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Щодо позовної вимоги про розірвання договору оренди землі від 01.12.2017 року суд зазначає таке.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 26.01.2023 року приватним нотаріусом Синельниківського нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. та свідоцтва про право на спадщину від 26.01.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 8,449 га кадастровий номер :02:006:0128, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Павлівської сільської ради Синельниківського (колишнього Васильківського) району Дніпропетровської області, яку він успадкував від брата ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права земельна ділянка площею 8,449 га кадастровий номер :02:006:0128 є об`єктом договору оренди землі від 01.12.2017 року, укладеного між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем Фермерським господарством «Шев`якінське» на строк до 31.12.2023 року.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 25.09.2023 року державним реєстратором виконавчого комітету Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Побережним С.Є. надано електронну копію документа, а саме договору оренди землі (земельна ділянка кадастровий номер :02:006:0128) від 01.12.2017 року, укладеного між ФГ «Шев`якінське» та ОСОБА_6 , де зазначено, що за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі у розмірі 3% від вартості земельної ділянки, що становить 6589,63 грн.

При цьому, в матеріалах справи в наявності копії вказаного договору, однак з різними датами укладання. В ході розгляду справи суд встановив, що розбіжності щодо зазначення дати договору в копіях наданих суду сторонами це суто технічна описка і правильною датою договору укладеного між ФГ «Шев`якінське» та ОСОБА_6 є 01.12.2017 року, тобто дата зазначена на оригіналі договору що знаходиться у державного реєстратора і який на підставі цього договору проводив реєстраційні дії. Сам договір оренди від 01.12.2017 року сторонами не оспорюється.

Підставою для розірвання договору оренди землі від 01.12.2017 року, як стверджує позивач, є систематична невиплата орендної плати орендодавцю його брату ОСОБА_6 , а наразі й йому, оскільки він є власником земельної ділянки, яку успадкував після смерті брата.

Відповідачем на спростування позиції позивача надані такі документи в копіях:

- розписка написана ОСОБА_6 14.12.2017 року у присутності двох свідків про те, що він отримав орендну плату від ОСОБА_3 за земельний пай за 2018-2019 роки в сумі 34 тисячі гривень;

- видатковий касовий ордер без дати, де вказано, що ОСОБА_8 видано за 2021 рік суму 15900 грн., документ містить підпис одержувача, однак не містить інших обов`язкових реквізитів найменування підприємства, ідентифікаційного коду в ЄДРПОУ, дати документа, підпис та прізвище, ініціали керівника і головного бухгалтера, дати одержання коштів, розшифровки суми, підпису касира;

- податковий розрахунок сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого податку за 4 квартал 2020 року, відповідно до якого ФГ «Шев`якінське» подало до податкового органу звітність за 2020 рік де зазначені податкові номери фізичних осіб (орендодавців), сума нарахованого (виплаченого) доходу та суми утриманого з них податку. Зокрема, під номером 1 вказаний податковий номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , зазначена сума нарахованого доходу 10272,17 грн. та сума утриманого податку 1848,99 грн.;

- відомостями про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб за 4 квартал 2021 року, відповідно до якого ФГ «Шев`якінське» подало до податкового органу звітність за 2021 рік де зазначені податкові номери фізичних осіб (орендодавців), сума нарахованого (виплаченого) доходу та суми утриманого з них податку. Зокрема, під номером 43 вказаний податковий номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , зазначена сума нарахованого доходу 10272,17 грн. та сума утриманого податку 1848,99 грн., військового збору 154,08 грн.

Стороною позивача надана копія платіжної інструкції № 58 від 15.05.2023 року відповідно до якої ОСОБА_1 перерахована орендна плата за договорами оренди землі від 01.12.2017 року та від 23.11.2018 року в сумі 8269,10 грн. Вказана орендна плата перерахована, за твердженням позивача, після повідомлення ним про отримання спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що орендодавець ОСОБА_6 14.12.2017 року отримав орендну плату за земельну ділянку від відповідача у сумі 34 тисячі гривень, тобто враховуючи визначену договором від 01.12.2017 року орендну плату у розмірі 6589,63 грн. за кожен рік користування земельною ділянкою, фактично орендодавець отримав орендну плату наперед приблизно за п`ять років з моменту укладення договору. Новому власнику земельної ділянки ОСОБА_1 , який отримав її в порядку спадкування після смерті брата ОСОБА_6 , орендна плата була сплачена відповідно до платіжної інструкції 15.03.2023 року.

Однак, представник позивача вважає, що розписка не підтверджує факт сплати відповідачем орендної плати так як у розписці від 14.12.2017 року зазначена орендна плата за земельний пай, а не за земельну ділянку. Проте суд зазначає, що у власності ОСОБА_6 перебувала саме земельна ділянка кадастровий номер :02:006:0128, яку він здавав в оренду відповідачу і яку після його смерті успадкував брат ОСОБА_1 . Відомостей про те, що у ОСОБА_6 було право на земельну частку (пай) в матеріалах справи немає і сторонами такі відомості не повідомлялися і не надавалися. Щодо зауваження представника позивача, що гроші згідно з розпискою отримані від ОСОБА_3 , а відповідачем у справі виступає Фермерське господарство «Шев`якінське», суд зазначає, що відповідно до договору оренди землі від 01.12.2017 року, ОСОБА_3 є головою ФГ «Шев`якінське», діє на підставі Статуту, тому як представник орендаря і керівник господарства наділений повноваженнями здійснювати виплату орендної плати орендодавцям.

Щодо зауваження сторони позивача про виплату ОСОБА_1 у травні 2023 року орендної плати за 2023 рік, як зазначено у платіжній інструкції, суд зазначає, що відповідно до п. 3.1 договору оренди землі від 01.12.2017 року сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 грудня календарного року, за який вноситься орендна плата. Таким чином, суд вважає, що позивачу виплачена орендна плата за 2022 рік. Однак навіть у разі сплати орендної плати за 2023 рік, відповідач матиме заборгованість лише за 2022 рік, при зайвій сплаті за 2023 рік так як строк платежу за 2023 рік ще не настав, тобто несплата не може вважатись систематичною.

З огляду на встановлені судом обставини, надані сторонами докази, суд виснує про недоведеність факту систематичної невиплати відповідачем орендної плати за землю відповідно до договору оренди землі від 01.12.2017 року, оскільки в матеріалах справи є належні, достовірні і достатні докази зворотного, а саме: розписка ОСОБА_6 про отримання ним орендної плати у грудні 2017 року в сумі 34 тисячі гривень, що дорівнює сплаті орендарем орендної плати більше ніж за 5 років користування землею, податкові документи, які свідчать про сплату відповідачем за 2020-2021 роки податку на доходи фізичних осіб, банківський документ про сплату позивачу за 2022 рік орендної плати за землю.

Щодо позовної вимоги про витребування 1/3 частини земельної ділянки суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч.ч. 1-2 ст. 358 ЦК України).

Згідно з договором про поділ спадщини, посвідченого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 29.09.2017 року ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 склали цей договір про поділ спадкового майна в рамках спадкової справи № 373/16, відкритої державним нотаріусом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . До складу спадкового майна, що підлягає поділу за цим договором, входять: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 ; земельна ділянка розміром 8,1130 га кадастровий номер :02:006:0129, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Павлівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області.

Відповідно до договору про поділ спадщини від 29.09.2017 року частки спадкоємців ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у спадщині є рівними, по 1/3 частці кожному. У спадщину до кожного зі спадкоємців, зокрема, перейшла 1/3 частина земельної ділянки розміром 8,1130 га кадастровий номер :02:006:0129.

23.11.2018 року між ФГ «Шев`якінське» та ОСОБА_6 укладений договір оренди землі кадастровий номер :02:006:0129 загальною площею 2,704 га строком на 15 років. Відповідно до п. 3.1 вказаного договору за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі у розмірі 3% від вартості земельної ділянки, що становить 1841,64 грн.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2023 року державним реєстратором виконавчого комітету Дубовиківської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Дубовиком А.О. 10.12.2018 року вчинений запис про інше речове право: право оренди земельної ділянки площею 2,704 га на підставі договору оренди землі від 23.11.2018 року, укладеного між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем Фермерським господарством «Шев`якінське» на строк до 31.12.2023 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. від 26.01.2023 року ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/3 частки земельної ділянки загальною площею 8,1130 газ цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та кадастровим номером :02:006:0129.

Позивач стверджує, що оскільки 1/3 частина земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0129, що перебувала у спільній частковій власності ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не виділена в натурі, то ця земельна ділянка не може бути об`єктом договору оренди землі. Також позивач вважає неукладеним договір оренди землі від 23.11.2018 року так як відсутня згода всіх співвласників земельної ділянки на вчинення цього правочину.

Суд не погоджується з доводами позивача, оскільки відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1-2 ст. 319 ЦК України).

Так, як зазначає сам позивач, між братами ОСОБА_6 (за його життя), ОСОБА_1 та ОСОБА_5 була досягнута усна домовленість про порядок користування земельною ділянкоюкадастровий номер :02:006:0129, яка була поділена на три приблизно рівні частини. При цьому, ОСОБА_1 здійснював обробіток двох частин цієї земельної ділянки своєї та брата ОСОБА_5 , а інший з братів ОСОБА_1 передав в оренду свою частину земельної ділянки відповідачу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що кожен зі співвласників на власний розсуд використовував свою частину земельної ділянки, яка умовно була поділена на приблизно рівні частини і як вбачається з договору оренди землі від 23.11.2018 року ця частина становила 2,704 га. Також суд зауважує, що з моменту укладення вказаного договору оренди землі у 2018 році і до моменту пред`явлення позову до суду у березні 2023 року у позивача не було зауважень використання співвласником ОСОБА_6 1/3 частини земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0129, в тому числі шляхом здачі в оренду іншій особі, оскільки самостійно обробляючи дві частини з цієї земельної ділянки позивач повинен був знати і напевно знав про обробіток третьої частини земельної ділянки іншою особою. За цей період будь-яких зауважень з цього приводу у позивача не було. Тим самим позивач надав свою згоду на оренду 1/3 частини земельної ділянки, тому підстав для витребування 1/3 частини земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0129 у відповідача немає.

Окрім цього, суд зауважує, що відповідно до вимог чинного земельного законодавства перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає таке.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, враховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, у тому числі сплаченого судового збору, витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту представника позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 355, 356, 358, 638, 651 ЦК України, ст. 141 ЗК України, Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 134, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Шев`якінське», третя особа: ОСОБА_5 про розірвання договору оренди землі та про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 18.03.2024 року.

Суддя І.Г.Битяк