ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5825/24 Справа № 201/1304/24 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді- доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2024 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про захист прав споживачів і стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . До травня 2022 року постачання природного газу до будинку здійснювало ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Оплата спожитого газу здійснювалась своєчасно на Р/р: НОМЕР_1 , заборгованості за особистим рахунком № НОМЕР_2 не було.

19 травня 2022 року з карткового рахунку її матері за допомогою сервісу «Приват 24» було перераховано 7830,20 грн. ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в рахунок оплати за спожитий газ за особовим рахунком НОМЕР_2 . Втім 08 червня 2022 року Міністерством енергетики України було видано наказ «Про постачання природного газу побутовим споживачем» № 198, згідно до якого з 01 травня 2022 року побутових споживачів ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» автоматично було переведено на постачання до ГПК «Нафтогаз України». З 01 травня 2022 року побутові споживачі були виключенні з Реєстру споживачів ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та відповідно включені до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України», який став новим постачальником для населення. Таким чином правова підстава для отримання ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» коштів відпала, а вказану суму позивач змушений був ще раз сплатити ГПК «Нафтогаз України».

Враховуючи, що кошти отримані відповідачем без достатніх правових підстав так і не були повернуті ОСОБА_1 , просила суд стягнути з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на її користь переплату за спожитий природний газ в сумі 7830,20 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2024 року позовні вимоги задоволено: стягнуто з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на користь позивача переплату за спожитий природний газ в сумі 7 830,20 грн. Стягнуто з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мали значення для справи і які суд вважав встановленими, а також порушення норм процесуального права.

Зазначає, що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» здійснював постачання газу за вказаною позивачем адресою до 30.04.2022 року і за особовим рахунком, оформленим на ім`я ОСОБА_2 дійсно є переплата у розмірі 8 640,6 грн.. При цьому жодних звернень щодо зміни персональних даних за цим особовим рахунком на ОСОБА_1 до відповідача не надходило.

Також звертає увагу, що підставою для повернення побутовому споживачу суми переплати з постачання газу здійснюється за відповідної вимоги споживача, однак такої вимоги від ОСОБА_2 або ОСОБА_1 до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не надходило і матеріали справи не містять доказів про таке звернення позивача засобами поштового зв`язку.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 7 830,20 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що грошові кошти в розмірі 7 830,20 грн., які були помилково перераховані ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в рахунок оплати за природний газ за травень 2022 рік, повинні бути повернуті позивачеві як безпідставно отримані відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3 ) проживає за адресою АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг, зокрема, послуги з постачання природного газу.

До травня 2022 року постачання природного газу до будинку здійснювало ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Оплата спожитого газу здійснювалась своєчасно на Р/р: НОМЕР_1 , заборгованості за особистим рахунком № НОМЕР_2 не було.

19 травня 2022 року з карткового рахунку матері ОСОБА_1 за допомогою сервісу «Приват 24» було перераховано 7 830,20 грн. ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в рахунок оплати за спожитий газ за особовим рахунком НОМЕР_2 . Згідно квитанції № 9269-5562-3948-0995 сплаченої 2022-05-19 15:37:49 сума 3915.10. Згідно квитанції № 9269-5561-3581-7943 сплаченої 2022-05-19 15:37:49 сума 3915.10. Всього на суму 7 830,20 грн.

Відповідно до наказу Міністерства енергетики України «Про постачання природного газу побутовим споживачем» № 198, з 01 травня 2022 року побутових споживачів ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» автоматично було переведено на постачання до ГПК «Нафтогаз України». Так з 01 травня 2022 року побутові споживачі були виключенні з Реєстру споживачів ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та відповідно включені до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України», який став новим постачальником для населення. З 01 травня 2022 року всіх побутових клієнтів компанії ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» було автоматично переведено до постачальника «останньої надії» - ТОВ Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна». Таким чином правова підстава для отримання ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» коштів відпала, а вказану суму позивач змушений був ще раз сплатити ГПК «Нафтогаз України».

07 лютого 2023 року на адресу відповідача з описом вкладень було направлено заяву про повернення коштів. Заява відповідачем не була отримана та повернута «Укрпоштою» «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Правовідносини між суб`єктами ринку природного газу та побутовими споживачами регулюються, серед іншого, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 «Про затвердження Правил постачання природного газу» (далі - Правила постачання природного газу), постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем», постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 року «Про затвердження Кодексу газотранспортних систем».

Відповідно до п. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами.

Побутовий споживач має право на вільний вибір постачальника та безоплатну зміну постачальника (пункт 31 Правил постачання природного газу).

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно з пунктом 24 абзацу 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

Пунктом 23 розділу ІІ Правил постачання природного газу спірні питання між споживачем і постачальником щодо постачання природного газу, оплати послуг постачальника, відшкодування збитків тощо мають вирішуватися шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Згідно з пунктом 9 розділу VII цих Правил спори між споживачем і постачальником вирішуються шляхом досудового врегулювання спорів у прозорий, справедливий і швидкий спосіб. Постачальник зобов`язаний розглянути всі скарги, отримані від споживачів, і протягом одного місяця повідомити про результати їх розгляду.

Зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 ЦК України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Водночас наявність певної правової підстави для набуття особою майна виключає застосування до неї положень статті 1212 ЦК України, якщо згадана підстава продовжує існувати. Зокрема, з огляду на положення статей 11, 202, 509, 626 ЦК України достатньою підставою для набуття (збереження) майна може бути укладений між відповідними особами договір. Отож набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів), що виключає можливість застосування до відповідних правовідносин положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Водночас, сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Водночас сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору.

Аналогічні висновки щодо правозастосування норм статті 1212 ЦК України, викладені у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019року у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року у справі № 904/2444/18.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наявність певної правової підстави для набуття особою майна виключає застосування до неї положень статті 1212 Цивільного кодексу України, якщо згадана підстава продовжує існувати.

Встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які закінчилися 01 травня 2022 року. Тобто суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем були набуті кошти позивача без достатньої правової підстави.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що грошові кошти в розмірі 7 830,20 грн., які утворилися в результаті переплати за надання послуг з газопостачання, є безпідставно набутими, а тому вказана сума, як правильно зазначив суд першої інстанції має бути повернута відповідачем позивачу.

Крім того, сам відповідач в апеляційній скарзі не заперечує про наявність переплати з боку споживач за адресою АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо оформлення особового рахунку за адресою АДРЕСА_1 на Рибіну, а не на Коржилову, не звільняє відповідача від обов`язку повернення переплати за послуги із газопостачання. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 змінила прізвище на Коржилову під час укладення шлюбу.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неотримання вимоги із приводу повернення споживачеві переплати, на які відповідач посилається як на підставу відмови, оскільки чинне цивільне законодавство не передбачає обов`язкового досудового врегулювання спору у цьому випадку. Крім того, 07 лютого 2023 року на адресу відповідача з

описом вкладень було направлено заяву про повернення коштів, однак заява відповідачем не була отримана та повернута «Укрпоштою» «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача переплати за спожитий природний газ на користь позивача.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 7 830,20грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: