Справа №: 398/4680/20
провадження №: 2/398/47/24
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
за участі секретаря Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням, -
Представник позивача ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 збитки спричинені позивачу внаслідок пошкодження майна в сумі 13 000,00 грн., з них матеріальні збитки -3 000,00 грн., моральна шкода 10 000,00 грн. Окрім того, вказує, що судові витрати, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи - 5000,00 грн. витрати на правову допомогу.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. У справі мається відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_4 , відповідно до якого, просить в задоволенні позову відмовити, у зв`язку з тим, що вина ОСОБА_2 у завданні шкоди позивачу відсутня, як і сам факт заподіяння, протиправних дій зі сторони відповідачки відносно позивачки не було. Хвіртку встановлював чоловік відповідачки за власні кошти. Отже вказане унеможливлює застосування до відповідачки цивільної відповідальності у вигляді відшкодування шкоди. Належними та допустимими доказами з боку позивача це не підтверджено. Окрім того, оскільки матеріальну шкоду відповідачка не завдала, як наслідок, і моральна шкода відсутня. Позивачкою не надано доказів на підтвердження вимоги про стягнення моральної шкоди.
Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2020 року справу №398/4680/20 (провадження №2/398/2110/20) розподілено судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Бугайченко Т.А.
Ухвалою від 13 травня 2021 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно з розпорядженням керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.09.2021 року №482-р щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 13.09.2021 року справа №398/4680/20 (провадження №2/398/725/21) розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероді Л.М.
06.01.2022року ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероди Л.М., прийнято до розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Згідно договору виготовлення та установку хвіртка від 10.10.2018 року, вбачається що між (замовник) ОСОБА_1 та (виконавець) Турик В.О. було укладено вказаний договір, відповідно до якого, замовник ОСОБА_1 передала завдаток в сумі 1650,00 грн. виконавцю Турик В.О., а останній отримав вказані кошти. Також, замовник ОСОБА_1 зобов`язалась по встановленню хвіртки та прийомі роботи доплатити виконавцю 1350 грн., так як вся сума замовлення становить 3000,00грн.
Відповідно до акту прийму-передачі робіт від 15.10.2018 року, вбачається, що замовник ОСОБА_1 та виконавець Турик В.О. підписали вказаний акт, у зв`язку з виконанням виконавцем Турик В.О. обговорену роботу, а саме по виготовленні та встановленні хвіртки.
Відповідно до відповіді, наданої першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради від 13.07.2020 року, вбачається, що спір з приводу суміжного користування земельними ділянками між адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , спеціалістами виконавчих органів ради були обстежені зазначені земельні ділянки. При обстеженні було з`ясовано, що конфігурація земельної ділянки по АДРЕСА_1 не відповідає фактичному використанню. За даними Державного земельного кадастру земельна ділянка виходить на землі загального користування. Розробником технічної документації із землеустрою було розроблену технічну документацію щодо виправлення помилки в Державному земельному кадастрі, яку необхідно зареєструвати державних кадастрових реєстрів. Межовий спір відсутній.
ОЦІНКА СУДУ ТА НОРМИ ПРАВА
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
3) збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Із роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», вбачається, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Такі правила отримали назву "Загальний (генеральний) делікт" та застосовуються до будь-яких випадків завдання шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).
Будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.
Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України, необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди та вину завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Наявність усіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.)
Суб`єктом відшкодування шкоди є особа, яка її завдала. При цьому судова практика визначає, що заподіювач шкоди може і не бути власником майна, діяльністю якого заподіяна шкода (Ухвала Верховного Суду України від 18 лютого 2004 року).
Частина 2 ст. 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).
Таким чином, враховуючи вище викладене, та те, що позивачем не надано до суду достатні докази, що вказують на вчинення вказаних нею в позові дій саме відповідачем по справі та не повідомлено про підстави звільнення від доказування у порядку ст. 82 ЦПК України.
Окрім того, суд звертає увагу, що позивачем в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, наданий в якості доказів договір на виготовлення та установку хвіртки від 10.10.2018 року, разом з тим, із вказаного договору неможливо визначити де сама (адреса) виготовлена та уставлена хвіртка, також позивачкою не надано в якості доказів правовстановлюючих документів на будинок.
Тому, з врахуванням викладеного позов в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягає до задоволення.
Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Аналіз положень статті 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються статтею 23 Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 49-51 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі N 216/3521/16-ц (провадження N 14-714цс19) зазначено, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Пункт 9 зазначеної Постанови ПВСУ передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З огляду на вищевикладене, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність моральної шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.
Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до ст.81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної їй моральної шкоди протиправною поведінкою відповідача, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що на підставі ст.81 ЦПК України, є процесуальним обов`язком позивача.
Представником позивача долучений до матеріалів справи лист, відповідно до якого, ОСОБА_1 на «Д» обліку КНП «Олександрійський онкодиспансер КОР» не перебуває. З 26.12.2016 року по 01.01.2017 року ОСОБА_1 одержала оперативне лікування в онкодиспансері. 27.05.2019 року оглянута лікарем-онкохірургом, проте вказаний лист не можуть бути визнані судом доказом існування моральних страждань, спричинених відповідачем, так і доказом протиправної поведінки відповідача.
Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння їй моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і, відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяк не обґрунтований, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні цих позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 95, 141, 235, 258-259, 263-265, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням, відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.01.2024року.

Учасники:

Позивач ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса робочого місця:: АДРЕСА_3 ;

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА