У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.03.2024 Справа №2-н-648/2007

08 березня 2024 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

сторони в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Покотило Юрій Володимирович, заінтересовані особи - АТ КБ «Приватбанк», Тернопільський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на бездіяльність відділу державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Покотило Ю.В., звернувся до суду із скаргою на бездіяльність Тернопільського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність відділу ДВС щодо не зняття арешту з його майна та зобов`язати вказаний відділ ДВС зняти арешт з його майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 квітня 2008 року в рамках виконавчого провадження №441360, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження №6965173 у виді арешту нерухомого майна, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №441360 від 02 квітня 2008 року.

В обґрунтування скарги скаржник зазначив, що на виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, правонаступником якого є Тернопільський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, перебувало виконавче провадження №4156237 щодо примусового виконання судового наказу №2-н-648 від 25 травня 2007 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про солідарне стягнення з нього та ОСОБА_2 в користь ЗАТ «ПриватБанк» заборгованості за договором №SAMND 5576 в сумі 5964,96 грн та судових витрат в розмірі 44,82 грн. В ході примусового виконання вказаного виконавчого документу державним виконавцем 02 квітня 2008 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все належне йому майно. На підставі вказаної постанови 07 квітня 2008 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис за №6965173 про обтяження у виді арешту нерухомого майна.

З листа Тернопільського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08 лютого 2024 року йому стало відомо, що виконавче провадження №4156237 закінчено 02 лютого 2009 року на підставі вимог п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року), у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Таким чином, заборгованість за виконавчим документом, для забезпечення виконання якого державним виконавцем 02 квітня 2008 року накладався арешт, погашена в повному обсязі. Окрім того, відсутність заборгованості у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» також підтверджується довідками АТ КБ «ПриватБанк» від 09 лютого 2024 року та 12 лютого 2024 року.

14 лютого 2024 року він звернувся до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій просив скасувати вищевказаний арешт. Однак, вказаний арешт не знятий та запис про обтяження майна з реєстру не вилучений.

Посилаючись на наведене та те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту, за відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння своїм майном, просив задовольнити скаргу.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року скаргу прийнято до розгляду.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

Попередньо представник ОСОБА_1 адвокат Покотило Ю.В. подав заяву про розгляд справи без його та ОСОБА_1 участі. Скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представники Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлено, що 25 травня 2007 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ №2-н-648/07 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ЗАТ «ПриватБанк» заборгованості за договором №SAMND 5576 в сумі 5964,96 грн та судових витрат в розмірі 44,82 грн.

З довідки від 29 лютого 2024 року, складеної працівниками Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, вбачається, що відповідно до наказу за №127 від 01 листопада 2016 року про знищення справ цивільного провадження, у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, справа за заявою ЗАТ «ПриватБанк» про видачу судового наказу щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту під порядковим номером 2-н-648/2007 знищена.

Постановою державного виконавця Кметика В.Я. Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ №015031 (знятої з оригіналу серії АА №441360) від 02 квітня 2008 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , в ході примусового виконання судового наказу №2-н-648/07, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ЗАТ «ПриватБанк» заборгованості за договором №SAMND 5576 в сумі 5964,96 грн та судових витрат в розмірі 44,82 грн.

Як вбачається з Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №365595755 від 13 лютого 2024 року та за №366999641 від 22 лютого 2024 року ОСОБА_1 на праві власності належить 1/5 частка квартири по АДРЕСА_1 . Окрім того, з вказаних інформаційних довідок вбачається, що на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт, а саме наявне обтяження реєстраційний номер 6965173, зареєстроване: 07 квітня 2008 року о 17:28:30 за №6965173 реєстратором Перша тернопільська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №441360, 02 квітня 2008 року Другий відділ ДВС ТМУЮ державний виконавець Кметик В.Я., серія та номер: АМ №015031, заявник: Другий відділ ДВС ТМУЮ, додаткові дані: стягнення з ОСОБА_1 в користь ЗАТ «ПриватБанк» 6009,78 грн боргу.

З довідок від 09 лютого 2024 року та від 12 лютого 2024 року, виданих АТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Як вбачається з листа Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08 лютого 2024 року, згідно відомостей АСВП ВП-спецрозділ у Другому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №4156237 з примусового виконання судового наказу №2-н-648 від 25 травня 2007 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ЗАТ «ПриватБанк» заборгованості за договором №SAMND 5576 в сумі 5964,96 грн та судових витрат в розмірі 44,82 грн. 11 липня 2007 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 02 лютого 2009 року на підставі вимог п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до наказу від 07 червня 2017 року за №1829/5 Про затвердження правил ведення діловодства та архіву державної виконавчої служби та приватних виконавців строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки і вони підлягають знищенню відповідно після закінчення строків їх зберігання. Таким чином, інформація про виконавче провадження, в межах якого винесена постанова АА №441360 (серії АМ №015031) від 02 квітня 2008 року відсутня. Відтак, Відділ ДВС не має законних підстав для вилучення обтяження за №6965173.

14 лютого 2024 року адвокат Покотило Ю.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій просив скасувати арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 квітня 2008 року у виконавчому провадженні №441360 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження за №6965173 у виді арешту нерухомого майна, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №441360 від 02 квітня 2008 року.

Як вбачається з відповіді Тернопільського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за №41297 від 28 лютого 2024 року, Відділ не має законних підстав для вилучення обтяження за №6965173, яке накладено на підставі постанови АА №441360 від 02 квітня 2008 року (серія АМ №015031).

З відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що в реєстрі відсутні відомості про виконавчі провадження, де боржником значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В силу вимог ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

В силу вимог частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

В силу вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з вимогами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Здійснюючи своє право власності власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. (ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №606ХІV від 1999 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

В силу вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції Закону) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з вимогами п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №606ХІV від 1999 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №606ХІV від 1999 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

В силу вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції Закону) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції Закону) у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 02 квітня 2008 року державним виконавцем Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ №015031 (серія АА №441360) від 02 квітня 2008 року, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 . Вказана постанова винесена державним виконавцем в ході примусового виконання виконавчого провадження №4156237 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ЗАТ «ПриватБанк» заборгованості за договором №SAMND 5576 в сумі 5964,96 грн та судових витрат в розмірі 44,82 грн.

Відомості про накладення арешту на майно ОСОБА_1 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 07 квітня 2008 року, реєстраційний номер обтяження: 6965173, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №441360, 02.04.2008 Другий відділ ДВС ТМУЮ державний виконавець Кметик В.Я. серія та номер: АМ №015031, заявник: Другий відділ ДВС ТМУЮ, додаткові дані: стягнення з ОСОБА_1 в користь ЗАТ «ПриватБанк» 6009,78 грн боргу.

З реєстру виконавчих проваджень АСВП встановлено, що на даний час будь-які відкриті виконавчі проваджень стосовно ОСОБА_1 в реєстрі АСВП відсутні.

Верховний Суд у своїй постанові від 10 січня 2024 року у справі №569/6234/22 вказав, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погасили свою заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується довідками від 09 лютого 2024 року та від 12 лютого 2024 року, виданими АТ КБ «ПриватБанк», про відсутність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Окрім того, з листа Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08 лютого 2024 року, вбачається, що виконавче провадження №4156237 з примусового виконання судового наказу №2-н-648 від 25 травня 2007 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ЗАТ «ПриватБанк» заборгованості за договором №SAMND 5576 в сумі 5964,96 грн та судових витрат в розмірі 44,82 грн, закінчене постановою державного виконавця від 02 лютого 2009 року на підставі вимог п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказані обставини в сукупності свідчать про погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №SAMND 5576 та відсутність майнових претензій з боку стягувача.

Таким чином, на даний час виконавче провадження щодо ОСОБА_1 , в межах якого накладено арешт на майно останнього, закінчене та відомості про наявність будь-якого іншого виконавчого провадження стосовно ОСОБА_1 відсутні. Судом встановлено відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед банком.

Аналізуючи вищенаведені докази та встановлені обставин справи, беручи до уваги, що боржник звертався до відділу ДВС із заявою про зняття арешту та отримав відмову, враховуючи відсутність майнових претензій з боку стягувача та будь-яких виконавчих проваджень, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за відсутності виконавчого провадження, свідчить про наявність невиправданого втручання у право ОСОБА_1 на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 , який був боржником у виконавчому провадженні, позбавлений іншого способу захисту свого права на вільне володіння, користування та розпорядження майном, аніж оскарження дій виконавця щодо незняття арешту із належного йому майна.

При цьому, суд виходить із того, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд доходить висновку, що скарга підлягає до задоволення шляхом визнання неправомірною бездіяльність Тернопільського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 та зобов`язання вказаного відділу ДВС здійснити дії щодо скасування арешту з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного постановою від 02 квітня 2008 року АА №441360 державного виконавця Другого відділу ДВС ТМУЮ серії АМ 015031 у виконавчому провадженні щодо примусового виконання судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №2-н-648/07 від 25 травня 2007 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ЗАТ «Приватбанк» 6009,78 грн. боргу (тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 6965173).

На підставі наведеного, керуючись ст. 260, 261, 352-354, 447-452 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Покотило Юрій Володимирович, на бездіяльність Тернопільського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту з майна, задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Тернопільського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо скасування арешту з майна.

Зобов`язати Тернопільський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснити дії щодо скасування арешту з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного постановою від 02 квітня 2008 року АА №441360 державного виконавця Другого відділу ДВС ТМУЮ серії АМ 015031 у виконавчому провадженні щодо примусового виконання судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №2-н-648/07 від 25 травня 2007 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ЗАТ «Приватбанк» 6009,78 грн. боргу (тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 6965173).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 12 березня 2024 року.

Головуюча І.М. Черніцька