ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/755/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участю секретаря Сович Н.А.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Братівника І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №607/10977/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року, ухвалене суддею Вийванком О.М., повний текст якого складено 10 червня 2024 року, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», позивач, апелянт) звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 29.08.2019 між сторонами укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання в розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, який розраховується в процентному співвідношенні від загальної суми заборгованості клієнта.

Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 22.02.2023 має заборгованість в розмірі 272463.91 грн, яка складається з наступного:

- 237846.29 грн заборгованість за кредитом;

- 34617.62 грн заборгованість за простроченими відсотками.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 272463.91 грн та судові витрати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.04.2024 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість просить скасувати оскаржуване рішення суду, задовольнивши позовні вимоги. Зазначає, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Також просить долучити до матеріалів справи Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 26.10.2020.

Вказує, що на стадії подання позовної заяви були додані докази, які на думку позивача є достатніми для вирішення справи по суті, а саме: заяву про приєднання до умов, Паспорт споживчого кредиту, Умови та Правила, Витяг з тарифів. Які в свою чергу підтверджують кредитні правовідносини між сторонами та розмір заборгованості. У зв`язку із розглядом справи без участі представника позивача, позивач не мав змогу передбачити необхідність у додаткових доказів.

Зазначає, що оскільки відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а тому суд першої інстанції не мав жодних підстав вважати, що кошти які Відповідач вносив на рахунок платіжних карток слід вважати, як повернення саме кредитних коштів, а не сплату відсотків та комісії за їх користування, оскільки Відповідач цього не заперечив, а своїми діями підтвердив сплату відсотків за користування коштами банку.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Представник АТ КБ «Приватбанк», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи чи її слухання у його відсутності до суду апеляційної інстанції не надходили.

У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності представника АТ КБ «Приватбанк».

Заслухавши доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

З урахуванням вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено наступні обставини.

29.08.2019 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту, згідно з умовами якого останній отримав кредитний ліміт зі сплатою відсотків за користування кредитом, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши в подальшому преміальну платіжну картку типу «World Elite» (кредитний ліміт до 400000 грн), при цьому, підписавши паспорт споживчого кредиту від 26.10.2020.

У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він зобов`язується ознайомитися самостійно з Умовами та Правилами надання банківських послуг на офіційному сайті банку privatbank.ua.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

26.10.2020 ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено інформацію щодо основних умов кредитування та реальної процентної ставки за різними видами кредитних карток, зокрема, картки типу «World Elite».

Згідно із довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 вбачається наступне:

- 19.01.2018 відповідачу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (старт карткового рахунку);

- 04.11.2019 встановлено кредитний ліміт 400000.00 грн;

- 27.12.2022 зменшено кредитний ліміт до 0.00 грн.

Згідно із довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на підставі підписаного кредитного договору № б/н ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки:

- 19.01.2018 ОСОБА_1 відкрита кредитна картка MasterCard World Black Edition № НОМЕР_1 , термін дії якої до 01/21;

- 22.12.2018 ОСОБА_1 відкрита кредитна картка MasterCard World НОМЕР_2 , термін дії якої до 12/22;

- 26.10.2020 ОСОБА_1 відкрита кредитна карта MasterCard World НОМЕР_3 , термін дії якої до 10/23.

Згідно з наданим позивачем АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком заборгованості за договором № б/н від 29.08.2019 у відповідача ОСОБА_1 виникла прострочена заборгованість, яка станом на 22.02.2023 становить 272463.91 грн, яка складається з наступного:

- 237846.29 грн заборгованість за тілом кредиту;

- 34 617.62 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Крім цього, за результатами проведення судово-економічної експертизи у даній справі судом з`ясовано, що згідно даних «Виписки за договором № б/н за період з 19.01.2018-24.02.2023, дата складання 24.02.2023 АТ КБ «ПриватБанк»» ОСОБА_1 , за період з 29.08.2019 по 01.01.2023 було внесено (зараховано) грошових коштів з різними призначеннями платежів по трьох кредитних картках в загальній сумі 1813534.05 грн, було отримано (знято, здійснено видаткових операцій) грошових коштів з різними призначеннями платежів по трьох кредитних картках в загальній сумі 1411238.86 грн, в тому числі комісія зазначена у «колонці Сума знижок/Сума коміс.» банківської виписки за договором № б/н, а також було нараховано та знято комісії (транзакції із словом «комісія» + колонка виписки «комісія») в загальній сумі 30144.05 грн.

Також судовим експертом було досліджено, що згідно даних «Виписки за договором № б/н АТ КБ «ПриватБанк»» ОСОБА_1 , за період з 29.08.2019 по 01.01.2023 зазначено транзакцій із словом «відсотки» в загальній сумі 397829.29 грн. Проте, будь-які відомості щодо картки за номером НОМЕР_4 в матеріалах наданих на дослідження відсутні. Також відсутні будь-які документи з інформацією щодо визначення відсоткової ставки за користування кредитними коштами, відсоткової ставки на строкову та прострочену заборгованість. У відповідь на заявлене експертом клопотання щодо надання документів «про застосування відсоткової ставки по кредитному договору № б/н від 29.08.2019, відсоткової ставки на строкову заборгованість по кредиту, прострочену заборгованість, стягнення комісій та інших платежів із зазначеною датою застосування» документів не надано. Відтак, з огляду на вищенаведене, із врахуванням зазначених невідповідностей, експерту не видалося можливим дати відповідь щодо суми відсотків за користування кредитними коштами, нарахованих АТ КБ «ПриватБанк» та знятих з рахунку ОСОБА_1 .

Крім цього, у зв`язку із наданою на дослідження випискою за договором №б/н АТ КБ «Приватбанк», яка частково не відповідає вимогам законодавства, експерту не видалося за можливе визначити розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним Договором № б/н від 29.08.2019 станом на 01.01.2023 та за період з 29.08.2019 по 01.01.2023.

Тобто, не всі операції відображені в розрахунках, які додані до матеріалів кредитної справи.

Виходячи із вищенаведеного, заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору № б/н від 29.08.2019 визначена банком у сумі 272463.91 грн, яка складається з 237846.29 грн (заборгованість за кредитом) та 34617.62 грн (заборгованість за простроченими відсотками), документально та нормативно не підтверджується.

Також висновком експерта було встановлено, що сума коштів, яка була знята ОСОБА_1 з різними призначеннями платежів по трьох кредитних картках за період з 29.08.2019 по 01.01.2023, відповідно до виписки, наявної у справі, становить 1411238.86 грн, натомість ОСОБА_1 за період з 29.08.2019 по 01.01.2023 було внесено (зараховано) грошових коштів з різними призначеннями платежів по трьох кредитних картках в загальній сумі 1813534.05 грн, що є більшою від суми отриманих коштів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «Приватбанк» здійснювало розрахунок погашення коштів, відсотків та інших платежів по кредитному договору №б/н від 29.08.2019 з недотриманням чинного та діючого законодавства.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24.09.2014 (провадження №6-144цс14) та зроблено наступний висновок:

«У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що:

«В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановивши, що анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

У справі, що переглядається:

- в анкеті-заяві від 29.08.2019 строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру;

- вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив;

- оскільки в анкеті-заяві від 29.08.2019 строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то колегія суддів вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та зарахував ці кошти на погашення тіла кредиту.

Крім того, за результатами проведення судово-економічної експертизи у даній справі, судом з`ясовано, що згідно даних «Виписки за договором № б/н за період з 19.01.2018-24.02.2023, дата складання 24.02.2023 АТ КБ «ПриватБанк»» ОСОБА_1 , за період з 29.08.2019 по 01.01.2023 було внесено (зараховано) грошових коштів з різними призначеннями платежів по трьох кредитних картках в загальній сумі 1813534.05 грн, було отримано (знято, здійснено видаткових операцій) грошових коштів з різними призначеннями платежів по трьох кредитних картках в загальній сумі 1411238.86 грн, в тому числі комісія зазначена у «колонці Сума знижок/Сума коміс.» банківської виписки за договором № б/н, а також було нараховано та знято комісії (транзакції із словом «комісія» + колонка виписки «комісія») в загальній сумі 30144.05 грн.

Також судовим експертом було досліджено, що згідно даних «Виписки за договором № б/н АТ КБ «ПриватБанк»» ОСОБА_1 , за період з 29.08.2019 по 01.01.2023 зазначено транзакцій із словом «відсотки» в загальній сумі 397829.29 грн. Проте, будь-які відомості щодо картки за номером 3169953 в матеріалах наданих на дослідження відсутні. Також відсутні будь-які документи з інформацією щодо визначення відсоткової ставки за користування кредитними коштами, відсоткової ставки на строкову та прострочену заборгованість. У відповідь на заявлене експертом клопотання щодо надання документів «про застосування відсоткової ставки по кредитному договору № б/н від 29.08.2019, відсоткової ставки на строкову заборгованість по кредиту, прострочену заборгованість, стягнення комісій та інших платежів із зазначеною датою застосування» документів не надано. Відтак, з огляду на вищенаведене, із врахуванням зазначених невідповідностей, експерту не видалося можливим дати відповідь щодо суми відсотків за користування кредитними коштами, нарахованих АТ КБ «ПриватБанк» та знятих з рахунку ОСОБА_1 .

Крім цього, у зв`язку із наданою на дослідження випискою за договором №б/н АТ КБ «Приватбанк», яка частково не відповідає вимогам законодавства, експерту не видалося за можливе визначити розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним Договором № б/н від 29.08.2019 станом на 01.01.2023 та за період з 29.08.2019 по 01.01.2023.

Тобто, не всі операції відображені в розрахунках, які додані до матеріалів кредитної справи.

Виходячи із вищенаведеного, заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору № б/н від 29.08.2019, визначена банком у сумі 272463.91 грн, яка складається з: 237846.29 грн заборгованість за кредитом; 34617.62 грн заборгованість за простроченими відсотками, документально та нормативно не підтверджується.

Крім цього, із врахуванням висновку експерта сума коштів, яка була знята ОСОБА_1 з різними призначеннями платежів по трьох кредитних картках за період з 29.08.2019 по 01.01.2023, відповідно до виписки, наявної у справі, становить 1411238.86 грн, натомість, ОСОБА_1 за період з 29.08.2019 по 01.01.2023 було внесено (зараховано) грошових коштів з різними призначеннями платежів по трьох кредитних картках в загальній сумі 1813534.05 грн, що є більшою від суми отриманих коштів.

Таким чином, суд першої інстанції оцінивши наданий банком розрахунок кредитної заборгованості, врахувавши висновки експертизи на підставі наданих доказів вірно прийшов до висновку про відмову в позові.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Що стосується посилання апелянта на долучену до апеляційної скарги Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 26.10.2020, яка ніби то підписана відповідачем, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі та підтвердження їх відповідними доказами. Суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести заявник, який подає такі докази). Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.

Учасники справи зобов`язані подавати всі наявні в них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Норми ЦПК України надають детальну регламентацію строків подання доказів, що об`єктивно мінімізує можливі випадки зловживання правами у сфері доказування.

Доводи апелянта про не долучення вказаного доказу до позовної заяви через відсутність такої необхідності колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачем з позовною заявою подаються усі докази, враховуючи також і те, що позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що ОСОБА_1 , підписуючи Заяву анкету від 29.08.2019 ознайомився з із Умовами та правилами надання банківських послуг.

Таким чином, колегія суддів не вважає причини неподання позивачем доказів до суду першої інстанції поважними, а тому в задоволенні клопотання про долучення доказів слід відмовити.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.374, 375, 367, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2024 року.

Головуючий

Судді