УХВАЛА

12 березня 2024 року

м. Київ

справа № 753/8449/23

провадження № 61-1966ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Саліховим Олександром Олександровичем, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з позовом про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, у розмірі 215 426,40грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 липня 2023 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 січня 2024 року, позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, кошти в розмірі 215 426,40 грн, витрати за проведення будівельно - технічного експертного дослідження - 15 000,00 грн, а також витрати зі сплати судового збору - 2 154,30 грн.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 через адвоката Саліхова О. О. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 січня 2024 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 3 028,00 грн.

Позивач просив стягнути кошти у розмірі 215 426,40 грн. Отже, зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн*250=757 000,00 грн).

Тому відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України справа не підлягає касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявник посилається на підпункт «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, вказавши, що позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи № 753/19617/23 в частині винної особи в залитті та причин залиття, причинно-наслідкового зв`язку між залиттям та виною відповідача.

У Дарницькому районному суді міста Києва справа № 753/19617/23 не є малозначною і результати її розгляду мають суттєве значення для відповідача.

Спростувати встановлені у цій справі факти відповідач не зможе, якщо не отримає можливості на перегляд справи в касаційному порядку.

Для обґрунтуванні вищевказаної обставини, доречним є чітко зазначати: а) які саме обставини особа позбавлена можливості спростувати; б) чому особа відповідно до закону позбавлена можливості спростувати такі обставини; в) у якій конкретно справі.

Разом з тим, необхідно чітко розрізняти обставини, які встановленні судом, та правові оцінки висловлені судом, оскільки останні відповідно до частини сьомої статті 82 ЦПК України не є обов`язкові для суду, тому неможливість спростування таких у оскаржуваному рішенні не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Заявник не зазначив, які саме обставини він позбавлений можливості спростувати та чому він позбавлений можливості спростувати такі обставини.

Стосовно виняткового значення справи для учасника справи, то у цьому випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником.

Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі, проте ОСОБА_1 не обґрунтував таких обставин.

З огляду на викладене заявник не обґрунтував необхідності для відкриття справи, яка не підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення судів попередніх інстанцій ухвалені у справі, яка не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Саліховим Олександром Олександровичем, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська