КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

24 квітня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Поліщук Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Короті Романа Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 346 769,20 грн, судовий збір у розмірі 2270,00 грн, а всього 349 039,20 грн.

Дати складення повного рішення не вказано.

Не погодившись з ухваленим рішенням, 29 березня 2024 року адвокатом Коротєю Р.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку подано апеляційну скаргу, в якій одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення.

З матеріалів справи установлено наступне.

В листопаді 2021 року до суду звернулось АТ «Альфа-Банк» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Супровідним листом від 22 грудня 2021 року копію вказаної ухвали разом із копією позовної заяви з додатками направлено відповідачу ОСОБА_1 на поштову адресу: АДРЕСА_1 .

До суду повернувся конверт на ім`я ОСОБА_1 з причини «за закінченням терміну зберігання».

09 лютого 2022 року Дарницьким районним судом міста Києва ухвалено оскаржуване судове рішення, яке супровідним листом від 21 лютого 2022 року направлено скаржнику на вище вказану поштову адресу.

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення на ім`я ОСОБА_1 , з якого убачається, що поштове відправлення із вмістом копії рішення суду вручено адресату 17 травня 2022 року (а.с.42).

Одночасно із поданням апеляційної скарги заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 мав намір оскаржувати рішення суду у встановлений законом строк, проте у зв`язку із введенням 24 лютого 2022 року воєнного стану на території всієї України ОСОБА_1 01 березня 2022 року мобілізовано до лав Збройних Сил України, де проходить військову службу по теперішній час. Вказує, що скаржник не був присутній під час проголошення судового рішення, та про його існування не знав.

Зазначає, що 13 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коротя Р.О. (в особі помічника) ознайомився із матеріалами справи.

Уважає, що оскільки 01 березня 2022 року ОСОБА_1 мобілізовано до лав ЗСУ, де по теперішній час проходить військову службу, вказана обставина є поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року.

Долучає довідки на підтвердження обставин мобілізації ОСОБА_1 до лав ЗСУ та проходження ним військової служби по теперішній час.

У зв`язку із наведеним, просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року.

Згідно даних ордеру серії АІ №1221015, долученого до апеляційної скарги, убачається, що такий видано адвокатом Коротєю Р.О. на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Дарницькому районному суді міста Києва та Київському апеляційному суді на підставі договору про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №б/н від 26 січня 2024 року.

31 січня 2024 року та 06 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коротя Р.О. направив до районному суду заяви про надання доступу до справи №753/23784/21 в електронному вигляді для оскарження рішення суду (а.с.43,45).

07 лютого 2024 року Дарницьким районним судом міста Києва адвокату Короті Р.О. надано відповідь про відсутність можливості забезпечення сканування судових справ в електронний вигляд у зв`язку із відсутністю необхідного матеріально-технічного забезпечення.

13 лютого 2024 року із матеріалами справи ознайомився ОСОБА_2 , уповноважений адвокатом Коротєю Р.О. на вчинення такої дії (а.с.51-52).

Апеляційну скаргу подано 29 березня 2024 року.

До апеляційної скарги долучено:

- копію витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 01 березня 2022 року, згідно якого молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного офіцером резерву взводу резерву роти офіцерського складу, зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- копію довідки в/ч НОМЕР_1 від 07 березня 2024 року, згідно якої старший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 з 01 березня 2022 року по теперішній час.

Дослідивши матеріали справи, суд робить такі висновки.

Згідно статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно із статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі значним спливом періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеження встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року).

Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Пономарьов проти України" зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Крім того, усталеною є практика Верховного Суду про те, що при вирішенні питання про поновлення процесуального строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідність мотивувати апеляційним судом підстав, з яких суд поновлює скаржнику строк на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції. Так, у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц Верховний Суд вказує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд, оцінюючи доводи та надані докази стороною скаржника щодо клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, вказує на таке.

Згідно з пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium - принцип добросовісності.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документа (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.

В доводах клопотання про поновлення процесуального строку представник скаржника стверджує, що ОСОБА_1 мав намір оскаржувати рішення суду в установлений законом строк, проте у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення рф на територію України та подальшою мобілізацією відповідача до лав ЗСУ не мав можливості реалізувати право на апеляційне оскарження рішення вчасно в межах процесуального строку. При цьому клопотання додатково мотивовано тим, що скаржник не знав про існування оскаржуваного судового рішення.

Тобто наведені доводи щодо поновлення процесуального строку не узгоджуються між собою, що вказує на суперечливість позиції сторони скаржника.

При цьому, з долучених до апеляційної скарги витягу з наказу ТЦК та довідки в/ч НОМЕР_1 установлено, що ОСОБА_1 починаючи з 01 березня 2022 року проходить військову службу в в/ч НОМЕР_1 як офіцер резерву взводу резерву офіцерського складу з 9 (3170) тарифним розрядом.

Разом з тим установлено, що військова частина НОМЕР_1 дислокується у АДРЕСА_2 .

При цьому, скаржником не надано доказів на проходження військової служби не за місцем дислокації військової частини, а в місцях проведення бойових дій, що, як логічний наслідок розташування місць проведення бойових дій, об`єктивно ускладнювало б ОСОБА_1 процедуру оскарження судового рішення, а саме: ознайомлення із матеріалами справи, отримання копії судового рішення, пошук потенційного представника, укладення із потенційним представником договору про надання правничої допомоги, надання різного роду документів представнику для оцінки обставин справи та підготовки апеляційної скарги, самостійного чи через представника звернення до суду із апеляційною скаргою, тощо.

Окрім того, з матеріалів справи установлено, що сторона скаржника в особі помічника адвоката Короті Р.О. ознайомилась із матеріалами справи 13 лютого 2024 року, при цьому апеляційну скаргу подано 29 березня 2024 року, тобто більше, ніж через 30 днів з дня ознайомлення із матеріалами справи.

Доводи клопотання про поновлення процесуального строку в частині необізнаності відповідача про існування оскаржуваного рішення суду спростовуються матеріалами справи, оскільки такі містять інформацію про вручення копії рішення засобами поштового зв`язку 17 травня 2022 року.

Сам по собі факт проходження скаржником військової служби з початку збройної агресії проти України з урахуванням того, що військова частина, до якої зараховано скаржника, дислокована в місті Києва, а доказів на підтвердження виконання ОСОБА_1 бойових розпоряджень або перебування у відрядженні поза межами місця дислокації військової частини суду не надано, у сукупності із значним проміжком часу у період між датою ухвалення рішення суду та датою початку вчинення стороною скаржника дій щодо оскарження рішення суду (майже 2 роки), не може уважатися самостійною поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Суд також бере до уваги факт того, що з 24 лютого 2022 року по 02 квітня 2022 року на території м. Києва та Київської область (залежно від місцевості) проводились активні бойові дії, які супроводжувались інтенсивними бомбардуваннями міста та області і окупацією населених пунктів у північній частині області, а відтак була об`єктивна необхідність залучення військовослужбовців для відбиття атаки ворожих сил.

Безпосередньо Київський апеляційний суд відновив свою роботу та продовжив працювати у звичному режимі із 02 травня 2022 року. 18 травня 2022 року на офіційному сайті Київського апеляційного суду опубліковано новину про вказану обставину (https://www.kas.gov.ua/?p=29315).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами, апеляційними та касаційними скаргами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2022 року у справі №990/115/22.

З урахуванням наведеного, суд визнає неповажними зазначені адвокатом Коротєю Р.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини 3 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням викладеного, суд пропонує особі, яка подає апеляційну скаргу, звернутися до апеляційного суду із обґрунтованою заявою про поновлення строку на оскарження ухвали та зазначити інші підстави для поновлення строку.

При вчиненні дій, що пов`язані з виконанням цієї ухвали, особі, якій вона адресована, відповідь слід надавати за адресою Київського апеляційного суду, судді Поліщук Н.В.

Керуючись ст.ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними зазначені адвокатом Коротєю Романом Олександровичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , причини пропуску строку подання апеляційної скарги.

У задоволенні клопотання адвоката Короті Романа Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року- відмовити.

Надати строк для подання заяви про поновлення строків на апеляційне оскарження - протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали, роз`яснивши, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Поліщук