Справа № 739/1320/24
Провадження № 2/739/292/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Іващенко І.К.,

за участю секретаря судових засідань Шкурат О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Новгород-Сіверський Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції сторін.

Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 08.08.2017 між АТ «Ідея Банк» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №С17.230.74076.

17 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія ««Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №17112023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 2 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у розмірі 20005,32 грн., з яких 7500,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 12505,32 грн. - заборгованість за відсотками та 0,00 грн. - заборгованість за комісіями.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «ЄАПБ», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № С17.23074076 від 08 серпня 2017 року у розмірі 20005,32 грн., з яких 7500,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 12505,32 грн. - заборгованість за відсотками та 0,00 грн. - заборгованість за комісіями та понесені судові витрати.

Представник відповідача адвокат Калінін С.К. подав відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором № С17.230.74076 від 08.08.2017 зазначає, що позивачем до позовної заяви не надано жодних виписок з рахунку відповідача, який підтверджує отримання ОСОБА_1 , грошових коштів. Наданий розрахунок заборгованості, який виконаний правонаступником первісного кредитора, не може бути належним доказом, який доводить обґрунтованість вимог позивача.. Тому, просить у позові відмовити та стягнути з позивача витрати за надання правничої допомоги у розмірі 5500 грн.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві.

02.08.2024 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу відповідача.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

08.08.2017 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С17.23074076. Пунктом 3.2 Угоди передбачено, що кредит лімітної лінії становить 7500 грн.

Згідно п. 3.3 процентна ставка становить 48% річних.

17 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія ««Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №17112023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (додаток № 2). Відповідно витягу з реєстру боржників від 17.11.2023 до Договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у розмірі 20005,32 грн., з яких 7500,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 12505,32 грн. - заборгованість за відсотками та 0,00 грн. - заборгованість за комісіями.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором №С17.23074076 від 08.08.2017 надано позивачем станом на 30.04.2024 за період з 17.11.2023 по 30.04.2024, згідно якого вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань .

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи в суді був повідомлений належним чином, просить розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить задовольнити.

В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, про дату та час розгляду справи в суді відповідач був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

IV. Норми права, які застосував суд.

Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до таких висновків.

Між первісним кредитором АТ «Ідея Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 08.08.2017 угоди про відкриття кредитної лінії № С17.23074076. Згідно вказаної угоди та додатків до неї, які особисто підписані відповідачем, останньому було встановлено кредитний ліміт у розмірі 7500 грн. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту. Доказів повної або часткової сплати заборгованості за тілом кредиту суду не надано.

Щодо тверджень представника відповідача про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів по вказаним кредитним договорам, суд зазначає, що у відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору. Відтак, відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, не була позбавлена можливості отримати виписки по власному рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання нею кредитних коштів. Однак відповідачем не було надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки їй не належить.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками по договору № С17.23074076 суд зазначає наступне. На підтвердження наявності заборгованості за відсотками суду наданий Розрахунок заборгованості за період з 17.11.2023 по 30.04.2024, тобто після отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до відповідача за Договором факторингу № 17112023 від 17.11.2024. Однак, суду не були надані детальні розрахунки заборгованості, здійснені первісним кредитором за відсотками. Тому встановити дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 за відсотками неможливо. Тому суд вважає що позивачем не підтверджено заборгованість за відсотками, її розмір та період утворення. Арифметичним шляхом вирахувати, за який саме період нараховані відсотки та перевірити правильність їх нарахування, не вбачається можливим, відтак у цій частині позовних вимог слід відмовити.

У підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково.

VІ. Розподіл судових витрат.

З приводу розподілу судових витрат за результатом розгляду справи суд виходить з наступного. У відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Калінін С.К. зазначив, що ОСОБА_1 понесла (очікує понести) 5 500 грн. витрат на правничу допомогу, котрі просить стягнути із позивача. В обґрунтування даної вимоги до відзиву були долучені довіреність на адвоката Калініна С.К., копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір №б/н/24 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 15.08.2024, акт від 02.04.2024 виконаних робіт (наданих послуг), який містить детальний опис робіт (наданих послуг). Згідно з додатком №1 до договору за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п. 1.1 Договору клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) в розмірі 5500,00 грн. Зі змісту акту від 02.04.2024 виконаних робіт (наданих послуг) слідує, що адвокатом Калініним С.К., який представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 , надано наступні послуги (виконані роботи): 500 грн. - усна консультація клієнта щодо захисту його прав по справі №739/1320/24; 1000 грн. - вивчення та аналіз позовної заяви з додатками по справі № 739/1320/24; 4 000 грн. - складання, оформлення, подання до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в інтересах клієнта відзиву на позовну заяву по справі № 739/1320/24.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина перша та друга статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд вважає за доцільне зазначити, що норма пункту першого частини другої статті 137 ЦПК України прямо передбачає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Таким чином законодавець не ставить відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката в пряму залежність з їх обов`язковою попередньою оплатою та допускає включення до такої допомоги послуг у вигляді консультацій, інших форм підготовки до розгляду справи тощо.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Розглядаючи питання розподілу судових витрат суд враховує, що вказана справа є справою незначної складності (малозначною), її розгляд проводився в порядку спрощеного позовного провадження.

Виходячи з конкретних обставин справи, зокрема ціни позову, обсягу виконаної адвокатами роботи, витраченого часу, порядку розгляду справи в спрощеному провадженні, ураховуючи засади співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що зазначені представником відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5500 грн. є реальними, обґрунтованими та не суперечать критерію розумності розміру таких витрат.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1135,20 грн. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Отже, на користь відповідача підлягає стягненню 3 438,05 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених вимог кожної із сторін (як процент від гонорару в сумі 5500,00 грн. у співвідношенні до суми вимог у 12505,32 грн., у задоволенні яких було відмовлено позивачу).

Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З огляду на викладене та норму ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 2 302,85грн. (3 438,05 - 1135,20) витрат на правничу допомогу.

З огляду на викладене та керуючись ст. 2-5, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № С17.230.74076 від 08.08.2017 у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 2 302,85 (дві тисячі триста дві) гривні 85 копійок, витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30; .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя І.К. Іващенко