ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 березня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/1773/23

Головуючий у першій інстанції Чепурко В. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/380/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,-

відповідач: ОСОБА_2 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2023 року (проголошено об 11:32, повний текст рішення складено 04 грудня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив:

- звільнити його від сплати заборгованості за аліментами у сумі 78 692,93 грн, що нарахована станом на 22.08.2023 на підставі рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06.06.2014 у справі №739/843/14-ц;

- звільнити його від сплати аліментів, що стягнуті з нього на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06.06.2014 у справі № 739/843/14-ц.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06.06.2014 з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У рамках виконавчого провадження про стягнення зазначених аліментів у нього утворилась заборгованість у сумі 78 692,93 грн.

Указував, що виникнення заборгованості пов`язано із відсутністю у нього можливості сплачувати аліменти через матеріальне стан (відсутність доходів у 2023 році) та зміну сімейного стану, а саме народження та знаходження на утриманні, окрім ОСОБА_5 , ще чотирьох дітей, які народилися з 2015 по 2023 рік.

Уважав, що з огляду на приписи статей 197, 273 Сімейного кодексу України, статті 273 ЦПК України, має право на звільнення від сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 та від сплати заборгованості за аліментами.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29.11.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на його незаконність, неправильне застосування норм матеріального права.

Заявник зазначає, що така обставина, як народження чотирьох дітей після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, є істотною та тягне за собою застосування ч. 2 ст. 197, ч. 1 ст. 273 Сімейного кодексу України, ч. 4 ст. 273 ЦПК України, проте суд не застосував ці норми, згідно з якими допускається зменшення розміру заборгованості за аліментами та зменшення розміру аліментів як часткове задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить її залишити без задоволення, а рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29.11.2023 - без змін.

Зазначає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Указує, що звільнення від сплати аліментів суперечитиме інтересам неповнолітньої дитини.

Стверджує, що позивач не надав належних та допустимих доказів які б давали йому право на звільнення від сплати від аліментів, як поточні платежі на майбутнє, так і на погашення існуючої заборгованості.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Костюченка В.К., який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення районного суду, представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Шпуганича В.П., який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За приписами п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом у справі встановлено, що рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2014 року стягнуто щомісячно із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 27.05.2014 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На виконання вказаного рішення суду 17.06.2014 видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Новгород-Сіверському ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ВП №52645759 (а.с. 5).

Сімейний стан відповідача ОСОБА_1 з часу ухвалення Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області рішення від 06 червня 2014 року змінився.

Так, з копій свідоцтв про народження вбачається, що ОСОБА_1 є батьком неповнолітніх:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13);

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 14);

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 15);

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 16).

ОСОБА_1 є пред`явником посвідчення батьків багатодітної сім`ї та дитини з багатодітної сім`ї, виданого Управлінням соціального захисту населення, сім`ї та праці міської ради, серії НОМЕР_1 від 13.05.2021 (а.с. 12).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 08.08.2023 інформація про доходи ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року відсутня (а.с. 11).

З довідки Новгород-Сіверської філії Чернігівського обласного центру зайнятості від 08 серпня 2023 року вбачається, що на день видання даної довідки позивач не перебуває на обліку у вказаному центрі як безробітний (а.с. 8).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, сформованого державним виконавцем Новгород-Сіверського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляшок О.Б. станом на 22.08.2023 за ВП №52645759 у ОСОБА_1 утворилась з серпня 2022 року заборгованість у розмірі 78 692,93 грн (а.с. 6-7).

ОСОБА_4 , є студенткою Комунального закладу «Новгород-Сіверський фаховий медичний коледж» Чернігівської обласної ради, що підтверджується виданим 01.09.2022 студентським квиток, серії НОМЕР_2 (а.с. 49-50).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.

Правовою підставою позовних вимог про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , що стягуються за рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2014 року, ОСОБА_1 визначено ч. 1 ст. 273 СК України.

Згідно зі статтею 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Указана норма міститься у Главі 22 СК України «Обов`язок по утриманню інших членів сім`ї та родичів».

Положення щодо обов`язку матері, батька утримувати дитину та його виконання містяться у Главі 15 СК України, де підстави для звільнення батьків від обов`язку сплати аліментів визначені у ст. 188 СК України.

Так, відповідно до статті 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дохід неповнолітньої ОСОБА_4 набагато перевищує його дохід і забезпечує повністю її потреби.

Одруження позивача та народження чотирьох дітей, які перебувають на його утриманні, після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, за положеннями ч. 1 ст. 192 СК України, можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, однак не для звільнення від обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини. Однак таких вимог позивачем не заявлялось і, зважаючи на диспозитивність цивільного процесу, суд позбавлений можливості вирішення такого питання в рамках даної цивільної справи.

Норми статті 273 СК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, з огляду на те, що регулюють питання утримання інших членів сім`ї та їх родичів, аж ніяк не обов`язку батьків щодо утримання їх неповнолітніх дітей.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Ураховуючи вищезазначене, апеляційний суд погоджується з висновками районного суду про те, що звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини, яка проживає окремо, у зв`язку з доглядом та утриманням інших дітей, призведе насамперед до порушення прав такої дитини, та про те, що, сам по собі факт народження у платника аліментів інших дітей та необхідність їх утримання не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів, оскільки збільшення обсягу прав та інтересів одних дітей за рахунок прав та інтересів інших є недопустимим.

Таким чином, відмова районного суду у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів ґрунтується на нормах чинного законодавства та відповідає обставинам справи.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів того, що вищевказана заборгованість зі сплати аліментів виникла у зв`язку з тяжкою хворобою позивача або іншою обставиною, що має істотне значення, матеріали справи не містять і на такі обставини позивач не посилається.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України).

Частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Указана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 381/1553/19-ц.

Отже, суд може, за передбачених статтею 197 СК України умов, повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Судом установлено, що з часу ухвалення Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області рішення від 06 червня 2014 року змінився сімейний стан відповідача ОСОБА_1 , він став багатодітним батьком у зв`язку із народженням чотирьох дітей у період з 2015 по 2023 роки.

Дана обставина, на переконання апеляційного суду, в силу об`єктивних причин має істотне значення, а тому наявні підстави для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості, оскільки ОСОБА_1 у період з серпня 2022 року по серпень 2023 року, за який виникла заборгованість у розмірі 78 692,93 грн, взагалі не виконував обов`язок по утриманню неповнолітньої ОСОБА_11 .

Зважаючи на засади справедливості, добросовісності та розумності колегія суддів уважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами за виконавчим листом №739/843/14-ц, виданим Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області 17 червня 2014 року, на суму 39 346,47 грн, що становить половину від загальної суми заборгованості.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29.11.2023 в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами за виконавчим листом №739/843/14-ц, виданим Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області 17 червня 2014 року, про стягнення щомісячно із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку, на суму 39 346,47 грн.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 березня 2024 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко