Справа № 215/1351/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі головуючого, судді - Квятковського Я.А.

за участю секретаря - Сердюк А.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Кривий Ріг в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про визнання дій Російської федерації геноцидом проти Українського народу , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою до російської федерації.

В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що 20 лютого 2014 року розпочалась військова збройна агресія російської федерації проти України, що призвело до окупації РФ частини території України АРК Крим та м. Севастополь та включення цих територій до складу російської федерації, та в подальшому до вторгнення військ російської федерації на територію Донецької та Луганської областей. 24 лютого 2022 року розпочалась та триває до теперішнього часу ще одна фаза збройної агресії проти України, яка розпочалась повномасштабним вторгненням країни-агресора на суверенну територію України, завдавши масштабного обстрілу крилатими ракетами великої дальності майже всім містам України, за виключенням тих міст, які знаходились на тимчасово окупованих російською федерацією територіях Луганської та Донецької області і Криму. До теперішнього часу Україна залишається об`єктом збройної військової агресії з боку російської федерації, яку остання здійснює. Позивач вказує, що російська федерація своїми протиправними діями заподіяла як матеріальну, так і моральну шкоду, і не тільки Україні, як державі, а також її громадянам, порушуючи їхні права, у тому числі право на життя, здоров`я, честь і гідність, право мирно володіти і розпоряджатися своїм майном й майновими правами.

Таким чином, усі громадяни України стали жертвами збройної агресії російської федерації проти України, що встановлює для них право на подання цивільного позову до країни-агресора. Позивач вважає, що незаконна експропріація російською федерацією природних родовищ України, зазначених у позовній заяві, під час незаконної анексії території АР Крим і окупації Луганської та Донецької областей, російська федерація порушила низку правових прав і основоположних свобод Українського народу, визначених у Конституції та Конвенції про захист прав і основоположних свобод і Протоколів до неї, призвело до нанесення позивачу 1990149,79 доларів США матеріальної шкоди за порушення майнового права, встановленого в ст. 13 Конституції та ст. 324 ЦК України.

За таких обставин позивач звернувся до суду та просить стягнути з російської федерації 1990149,79 доларів США майнової шкоди, а також 5200000,00 грн. немайнової шкоди, завданої порушенням майнових і конституційних прав унаслідок повномасштабних незаконних військових дій російської федерації проти Українського народу.

Ухвалою суду від 31.03.2023 справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, на 28.04.2023.

Ухвалою суду від 24.04.2023 відкладено підготовче судове засідання на 25.05.2023.

Ухвалою суду від 25.05.2023 провадження у справі зупинено, до набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Ухвалою суду від 03.10.2023 провадження у справі відновлено, призначено підготовче судове засідання на 02.11.2023.

Ухвалою суду від 03.10.2023 відкрито підготовче судове засідання, у справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про визнання дій відповідача протиправними проти України, 02.11.2023.

02.11.2023 справу знято з розгляду на 17.11.2023.

Ухвалою суду від 17.11.2023 продовжено строк підготовчого судового засідання на 25.01.2024.

25.01.2024 у судовому засіданні, постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення розгляду справи до судового розгляду на 13.03.2024.

12.03.2024 від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення.

Позивач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Представник відповідача - російської федерації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив до суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, зареєстрований та проживає : АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Загальновідомим є той факт, що 20 лютого 2014 року розпочалася військова агресія російської федерації проти України, внаслідок якої була анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької та Луганської областей України.

24 лютого 2022 розпочалось повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України.

Зазначені обставини є загальновідомими та ніким не оспорюються, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами ч. 3 ст. 82 ЦПК України.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У звязку з окупацією територій Автономної Республіки Крим, окремих територій Донецької та Луганської областей України 15.04.2014 прийнято Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року N 1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 N 309 затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Згідно до ст.316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Передумовою відшкодування шкоди, заподіяної особі (деліктна відповідальність) є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Протиправна поведінка особи - це діяння, які насамперед порушують норму права й одночасно порушують суб`єктивне право іншої конкретної особи. Протиправна поведінка найчастіше виражається в активних діях, які спричинили збитки в майновій сфері особи чи немайнових відносинах.

До обов`язкових передумов виникнення деліктного зобов`язання належить причинний зв`язок, який існує об`єктивно, незалежно від свідомості учасників таких правовідносин. Він пов`язується з протиправною поведінкою заподіювача шкоди та відповідними негативними наслідками такої поведінки, що спричиняє наслідки виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди.

У випадку відсутності одного із елементів, відповідальність за заподіяння шкоди виключається.

На позивача покладається обов`язок доведення наявності заподіяної шкоди та її розмір, протиправність дій або бездіяльності відповідача, що призвела до заподіяння шкоди та причинний зв`язок між діяннями та шкодою.

Так, у даному випадку у справі відсутні докази наявності в позивача права власності щодо конкретного майна, земельних ділянок, природніх ресурсів , які знаходяться в межах тимчасово окупованих територій, у справі також відсутні належні і допустимі докази розміру матеріальної шкоди. З урахуванням викладеного доводи позивача про завдання йому матеріальної шкоди є недоведеними.

Також суд зазначає , що згідно до ст.13 Конституції України, ст.324 ЦК України, права власника щодо землі, її надр, атмосферного повітря, водних та інших природних ресурсів, які знаходяться в межах території України, природних ресурсів континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони від імені Українського народу здійснюють саме органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Отже, позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди - слід зазначити таке.

Згідно до ст.324 ЦК, кожен громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності Українського народу відповідно до закону.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (за змінами та доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем, а також іншим майном або в інший спосіб.

Так позивачем доведено, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, атаками на цивільне населення України, захопленням окремих територій України з відповідними природними ресурсами, він зазнав душевних страждань, були порушені його нормальні життєві зв`язки, через окупацію окремих територій України він не може користуватись всіма природними ресурсами України, які перебувають у власності Українського народу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, завданої неправомірними діями держави- російська федерація.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд зважає на характер допущеного відповідачем - російська федерація правопорушення, глибину душевних страждань ОСОБА_1 , позбавлення його можливості реалізації своїх прав, вимоги розумності та справедливості, відтак слід стягнути на користь позивача з відповідача моральну шкоду у розмірі 3 000 000 грн.

Щодо вимоги позивача про визнання збройної агресії російської федерації геноцидом Українського народу суд зазначає таке.

Способи ведення війни Росією проти України: цілеспрямований терор України та її народу в усіх українських регіонах, масові викрадення, зґвалтування, вбивства та катування, знищення міст та окупація південних регіонів країни,- дійсно свідчать про вчинення геноциду щодо Українського народу.

Так, 14.04.2022 року Верховною радою України прийнято Постанову № 2188-IX про схвалення Заяви Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні».

Зі місту Заяви слідує, що від імені Українського народу Верховна Рада України як єдиний орган законодавчої влади України розцінюючи означені у Заяві дії Російської Федерації проти населення України як такі, що спрямовані на знищення Українського народу, цією Заявою: визнає дії, вчинені Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, геноцидом Українського народу; звертається до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав щодо визнання вчинення Російською Федерацією геноциду Українського народу, а також злочинів проти людяності та воєнних злочинів на території України.

Водночас, юридичне визнання подій в Україні геноцидом можливе лише компетентним судом після проведення відповідного розслідування, згідно з рішенням Міжнародного Суду ООН. Росія та Україна свого часу ратифікували Конвенцію про запобігання злочину геноциду та покарання за нього, яка уповноважує Міжнародний суд ООН серед іншого розглядати ці питання.

Крім того, згідно ст.16 ЦПК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про визнання незаконної збройної агресії російської федерації геноцидом всього Українського народу виходять за межі компетенції цивільного суду і до задоволення не підлягають.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог в рівних частках.

Згідно пункту 22 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, він стягується з відповідача Російської Федерації в дохід держави в розмірі 15140 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76, 77, 80, 81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Російської федерації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 000 000 (три мільйони) грн.

Стягнути з Російської федерації судовий збір у розмірі 15140 грн. на користь держави.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , інн. НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Російська федерація, місцезнаходження посольства російської федерації: 03049, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 27.

СУДДЯ: