Справа № 944/7492/23
Провадження №2/944/612/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

30 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :06:008:0088, житловий будинок АДРЕСА_1 , автомобіль марки Volkswagen Touareg, 2007 року виробництва, номер кузова НОМЕР_1 , спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :06:008:0088; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , стягнути з ОСОБА_2 половину вартості автомобіля марки Volkswagen Touareg, 2007 року виробництва, номер кузова НОМЕР_1 , в розмірі 215 755 грн.

Позов мотивовано тим, що з 25 травня 2007 року вона перебувала у зареєстровану шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . На момент подання цього позову відповідач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. В період перебування в шлюбі, 03 червня 2014 року, ними набуто у власність на підставі договору купівлі-продажу земельну ділянку кадастровий номер 46238 600006:008:0088, площею 0,15 га, по АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, що підтверджується копією договору купівлі-продажу, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Після цього, на земельній ділянці сторонами побудовано житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, дата державної реєстрації права власності 30 жовтня 2017 року. Відповідно до висновків про вартість майна від 31 травня 2023 року ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :06:008:0088 становить 681299,1 грн., а спірного житлового будинку - 1570132,95 грн. Крім цього, у 2022 році ними було придбано автомобіль марки Volkswagen Touareg, 2007 року виробництва, номер кузова НОМЕР_2 . Автомобіль перебуває у виключному користуванні позивача, тому оцінка була проведена відповідно до ринкової вартості подібного за якостями транспортного засобу. Так ринкова вартість автомобіля становить 431 510, 00 грн. Отже, земельна ділянка, житловий будинок та автомобіль, набуті за час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибула, однак її представник адвокат Степаняк І.В. подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Також вказує, що не заперечує щодо прийняття заочного рішення у справі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, а саме шляхом надіслання реокмендованого повідомлення про вручення судової повістки. Також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У ч. 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02 вересня 2024 року, є дата складення повного судового рішення 04 вересня 2024 року.

Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Суд встановив, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбу, який було зареєстровано 25 травня 2007 року у Нагачівській сільській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис № 18.

03 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, дата державної реєстрації земельної ділянки 25 листопада 2013 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕВ 607502.

Ринкова вартість об`єкта оцінки - земельної ділянки площею 0,15 га, що розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , становить 681 299, 10 грн, що підтверджується звітом про експертну оцінку земельної ділянку № AE00-230531-001.

На вказаній земельні ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок площею 138, 5 кв. м, який також належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, дата державної реєстрації 30 жовтня 2017 року.

Ринкова вартість об`єкта оцінки житлового будинку площею 138, 5 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1 570 132, 95 грн, що підтверджується звітом про експертну оцінку житлового будинку № AE00-230531-006.

Крім того, ОСОБА_2 29 квітня 2022 року здійснив реєстрацію транспортного засобу, привезеного з-за кордону - автомобіля марки Volkswagen Touareg, 2007 року виробництва, номер кузова НОМЕР_1 , що підтверджується документами про державну реєстрацію транспортного засобу, наданими на запит суду Територіальним сервісним центром № 4647.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку об`єкта колісного транспортного засобу марки Volkswagen Touareg, 2007 року виробництва, номер кузова НОМЕР_1 , ринкова вартість об`єкта оцінки розрахована з використанням порівняльного підходу складає 431 510, 00 грн.

Як вбачається з досліджених та описаних вище доказів ОСОБА_2 набув права власності на спірне майно, а саме земельну ділянку, житловий будинок та автомобіль, в період перебування у шлюбі з ОСОБА_1 .

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21 вересня 2023 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (копія рішення є в АСДС).

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 ст. 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу, здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 Сімейного кодексу України та статтею 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Згідно з ч. 1, 2 ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 70 Сімейного кодексу України уУ разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно до ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

При цьому, суд враховує, що зазначені норми законодавства свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 537/78/19.

Водночас, відповідачем будь-яких доказів того, що вказані об`єкти (земельна ділянка, житловий будинок, автомобіль) є його особистою власністю згідно з нормами ст. 57 Сімейного кодексу України, зокрема, що: це майно набуте (створене) ним до шлюбу; набуте за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування , чи за кошти, які належали йому особисто; земельна ділянка, набута ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України; майно набуте ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин; у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали йому особисто.

Також відповідач не надав жодних доказів того, що позивач за час перебування у шлюбі не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилялася від участі в утриманні дітей, приховувала, знищила чи пошкодила спільне майно, витрачала його на шкоду інтересам сім`ї, чи інших обставин, які можуть бути підставою для відступлення від засад рівності часток подружжя.

А відповідно до норм ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведені вище обставини, норми законодавства та висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що земельна ділянка площе 0,15 га з кадастровим номером :06:008:0088, житловий будинок АДРЕСА_1 , автомобіль марки Volkswagen Touareg, є об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто належать їм праві спільної сумісної власності, та, відповідно, підлягають поділу на рівні частки.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача половину вартості автомобіля марки Volkswagen Touareg, ринкова вартість якого 431 510, 00 грн.

Суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, згідно з якою у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

В ході розгляду справи встановлено, що спірне майно є неподільною річчю, спільне володіння і користування вказаним майном є неможливим, оскільки шлюб між сторонами розірваний. Позивачка згодна на припинення права власності на її частку у спірному майні. Вартість майна визначена відповідно до висновку про вартість майна, складеного ТзОВ Галтекс ПЛЮС» та є дійсною на час розгляду справи. Відповідачем клопотання про призначення експертизи щодо визначення вартості майна, не заявлялося.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність передбачених статтями 71 СК України та 365 ЦК України підстав для проведення поділу спільного майна подружжя у спосіб, запропонований позивачем в позовній заяві шляхом виділення ОСОБА_2 у приватну власність спірного транспортного засобу та стягнення з нього на користь дружини компенсації половини вартості автомобіля.

Враховуючи викладене вище, а також беручи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнення з відповідача на її користь 1/2 частини вартості автомобіля марки Volkswagen Touareg, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 13420, 00 грн, що підтверджується квитанцією від 29 листопада 2023 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Також позивачем понесені витрати пов`язані із оцінкою вартості транспортного засобу в розмірі 1500,00 грн, що підтверджується квитанцією від 17 липня 2023 року.

Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 13420,00 грн та судові витрати пов`язані із оцінкою майна у розмірі 1500,00 грн.

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Нагачів, площею 0,15 га, кадастровий номер :06:008:0088, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд;

житловий будинок, загальною площею 138,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

автомобіль марки Volkswagen Touareg, 2007 року виробництва, номер кузова НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Нагачів, площею 0,15 га, кадастровий номер :06:008:0088, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 138,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя автомобіль Volkswagen Touareg, 2007 року виробництва, номер кузова НОМЕР_2 , залишити у власності ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частину вартості автомобіля в сумі 215 755 (двісті п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору у розмірі 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Яворівським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2024 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Б. Поворозник