Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача кошти на її утримання до досягнення сином трьох річного віку в розмірі 1/6 від заробітку (доходу) відповідача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 21 жовтня 2022 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Протягом останнього періоду часу подружнє життя втратило спільні інтереси та погляди. Спільного господарства не ведуть, а сумісне проживання припинено. В результаті розмов дійшла висновку, що розлучення це єдиний вихід побудувати щасливе життя. Збереження і подальше спільне проживання з відповідачем є неможлвим. Як матір, з якою проживає їх спільний син, потребу матеріальної підтримки. Відповідач є працездатною особою, інших малолітніх чи неповнолітніх дітей немає, доказів наявності непрацездатних членів сім`ї на утриманні не надано.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить вимогу про стягнення аліментів на утримання позивача залишити без задоволення. Заперечення проти позовної вимоги мотивує тим, що проживав однією сім`єю з позивачем та сином до 12 липня 2024 року в квартирі його матері по АДРЕСА_1 , яка сплачувала комунальні платежі, а він забезпечував сім`ю всім необхідним для комфортного життя. Спільне проживання з дружиною припинили фактично з 12 липня 2024 року, так як вона переїхала до своїх батьків. Рішення щодо розлучення і переїзду нею було прийнято особисто. З того часу вона свідомо перешкоджає та не дозволяє йому та його батькам бачитися з дитиною. Відповідно до судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2024 року з нього стягнуто на користть ОСОБА_1 на утримання сина аліменти в розмірі заробітку (доходу). Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 2563 грн. З його заробітної плати на утримання сина буде відраховуватися 8250 грн, що перевищу прожитковий мінімум в три рази. Окрім сина на його утриманні перебувають непрацездатні батько та мати. Вимога позивача про стягнення з нього 1/6 частини всіх його доходів не відповідає вимогам чинного розмір аліментів є необґрунтовано великим, не враховує його реального матеріального положення та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що і вона, і малолітній син потребують допомоги, оскільки мають проблеми зі здоров`ям. Відповідач офіційно працює, отримує заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти на дитину та на її утримання. Враховуючи відсутність у неї самостійного доходу, відповідач має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині.

Ухвалою від 30 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що ще під час вагітності між нею та відповідачем виявилися значні розбіжності. Пологи були передчасними, а тому син народився з гідроцефальним синдромом. Внаслідок постійного психологічного стресу у неї розвинувався неспецифічний виразковий коліт. Задля попередження онкологічного захворювання змушена постійно вживати ліки, на що витрачає близько 11000 грн на місяць. Кошти від спільного бізнесу чоловік вкладав у квартиру своєї матері. В особистих стосунках чоловік вів подвійне життя, мав телефон, про який їй не було відомо, зраджував їй, часто був нетверезий. Відповідач проживає у квартирі матері, утримання якої оплачують його батьки, які проживають за містом. У батька відповідача доволі велика пенсія - від 8000 грн до 15000 грн. Крім того, батьки відповідача мають підсобне господарство, автомобілі та допомагають матеріально синові, а не навпаки.

Відповідач позов визнав частко, проти розірвання шлюбу не заперечує, вимогу про стягнення аліментів на утримання позивача не визнає. Додатково пояснив, що його батьки дійсно мають сільське господарство, але для власного вжитку, доходів від нього не отримують. Матір отримує пенсію в розмірі 3000 грн, батько - 15000 грн. Проживає у квартирі батьків, які сплачують комунальні послуги за гроші, які він їм дає. Хоч батьки матеріально забезпечені, але він все одно допомагає їм та дає близько 10000 грн на місяць, купує ліки та продукти харчування. У матері проблеми з ногами, їй важко рухатися, тому сільським господарством займається переважно батько. Він проходить службу у військовій частині, отримує 33000 грн заробітної плати, інших джерел доходу не має, володіє транспортним засобом Skoda Rapid, 2015 року випуску. Має проблеми з зором, витрачає близько 400 грн в місяць на лікування.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 жовтня 2022 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво народження серії НОМЕР_2 , видане 30 травня 2023 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Син сторін проживає з матір`ю (позивачем) і цю обставину відповідач не заперечує.

За відомостями з медичної документації, ОСОБА_6 встановлено діагноз Гідроцефальний синдром, синдром затримки рухового розвитку на резидуально-органічному фоні; позивачу встановлено діагноз Неспецифічний виразковий коліт лівих відділів кишківника.

Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2024 року у справі № 569/13054/24 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Батьками відповідача є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 25 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області. ОСОБА_7 отримує пенсію за вислугу років, про що свідчить посвідчення № 95/5243 від 04 січня 2000 року. ОСОБА_8 отримує пенсію за віком, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_4 від 15 червня 2015 року.

Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За положеннями ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, беручи до уваги визнання відповідачем позову в цій частині, суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним, а тому позовну вимогу про розірвання шлюбу належить задовольнити.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України).

Зі змісту ч.2 ст.84 СК України випливає, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, а тому доводи відповідача про наявність у позивача доходу, достатнього для життя, суд до уваги не приймає.

В свою чергу, у дружини право на отримання аліментів виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Отже, на відміну від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який є безумовним, право дружини, з якою проживає дитина, на утримання до досягнення дитиною трьох років обумовлюється можливістю чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач перебуває у шлюбі з відповідачем та проживає разом з їх спільним сином ОСОБА_9 , який не досяг трьох років.

Відповідач отримує заробітну плату в розмірі 33000 грн, з якої на утримання сина стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку.

Відповідач проживає у квартирі, яка належить його матері, та не несе витрат на її утримання, оскільки такі витрати, як встановлено з платіжних інструкцій про сплату комунальних послуг, сплачені ОСОБА_7 (батьком відповідача). Твердження відповідача, що кошти на утримання квартири він надає батькам, які надалі сплачують комунальні послуги, жодними доказами не підтверджені.

Відповідач зазначив про наявність проблем із зором, однак доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надав.

Суд також не бере до уваги доводи відповідача про утримання ним непрацездатних батьків.

Матір відповідача ОСОБА_8 та батько відповідача ОСОБА_7 досягли пенсійного віку, тобто є непрацездатними. Зі слів відповідача, матір отримує 3000 грн пенсії, батько - 15000 грн. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб в сумі 2361 грн.

Стаття 202 СК України встановлює обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Однак, відповідач не надав суду докази виконання ним передбаченого ст.202 СК України обов`язку щодо утримання своїх батьків та потреби останніх у матеріальній допомозі, враховуючи, що розмір отримуваної ними пенсії перевищує встановлений прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. Докази понесення відповідачем витрат на ліки та продукти харчування для батьків у справі відсутні.

Зазначені вище обставини свідчать про можливість відповідача надавати позивачу, з якою проживає дитина, матеріальну допомогу. При цьому, стягнення на утримання позивача аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) суд не вважає обтяжливим для відповідача з огляду на розмір його заробітної плати та розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн) і розмір мінімальної заробітної плати (8000 грн).

Беручи до уваги встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у заявленому нею розмірі, а тому позов в цій частині також належить задовольнити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 263-265, 273, 353, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 21 жовтня 2022 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 2249.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12 липня 2024 року і до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі :

позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складене 05 вересня 2024 року.

Суддя