Справа № 285/6396/23
провадження у справі № 2/0285/386/24
07 березня 2024 року м. Звягель
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої судді Михайловської А.В.,
за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,
сторони у справі:
позивач керівник Звягельської окружної прокуратури Житомирської області, представник прокурор Мельник І.В., в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, представник Горкуша М.А.,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою керівника Звягельської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельні ділянки, шляхом їх примусового відчуження,
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач, будучи громадянкою РФ, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом 11.09.2014 року набула право власності на вищезазначені земельні ділянки. Цього ж дня відповідач зареєструвала ці земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Прокурор в інтересах держави, керуючись ст. 145 Земельного кодексу України (далі ЗК України), вказує на те, що відповідачка є іноземкою, земельні ділянки, які вона успадкувала відносяться до земель сільськогосподарського призначення, та не відчужила їх протягом року, як цього вимагає законодавство, тому звернулися до суду з даним позовом.
19.10.2023 року, після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
31.10.2023 року представником Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до суду подані письмові пояснення, в яких просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
12.12.2023 року підготовче судове засідання закінчено та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки не повідомила. Про місце і час розгляду повідомлена згідно з вимогами ст. 128, 131, 187 ЦПК України, шляхом поміщення оголошення на сайті суду. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не прибув, заявив письмове клопотання про розгляд справи без його участі.
У судовому засіданні судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка занесена до протоколу судового засідання.
Зясувавши обставини справи, на які прокурор посилається як на підставу заявлених вимог, дослідивши докази, якими вони обгрунтовуються, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є громадянкою рф, тобто іноземкою (а.с.22).
Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.04.2023 за № 329757483 та № 329756963 вбачається, що датою державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на зазначені вище земельні ділянки є 11.09.2014 року.
Частиною 5 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.
Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до ст. 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Згідно ч. 3 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.
За змістом ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Відповідно до вимог п.п. «д, е» ч. 1 ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: конфіскація за рішенням суду; не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Примусове припинення прав на земельну ділянку у відповідності до п.п. «в» ч. 1 ст. 143 ЗК України здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду
Згідно ч. 4 ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі конфіскації.
Частиною 1 ст. 348 ЦК України встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
З урахуванням викладеного, оскільки відповідачем ОСОБА_1 протягом року з часу реєстрації права власності спірні земельні ділянки не відчужені, право власності на них слід припинити примусово, шляхом їх конфіскації та подальшого продажу на земельних торгах, з поверненням власнику виручених коштів, із вирахуванням витрат, пов`язаних з їх продажем, що буде відповідати вимогам ч. 4 ст. 145 ЗК України, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволення позовних вимог.
Згідно платіжного доручення № 2295 від 12.10.2023 року при подачі позову до суду Житомирською обласною прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.
Відтак, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Житомирської обласної прокуратури підлягає стягненню сплачений судовий збір.
Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273, 280, 281 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву керівника Звягельської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельні ділянки, шляхом їх примусового відчуження задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 2 684 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Повне найменування сторін та учасників у справі:
відповідач ОСОБА_1 (громадянка рф, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина рф № НОМЕР_2 , виданий 19.06.2002 року МВМ 4 УВС м. Сургута і Сургутського району Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області, зареєстроване місце проживання на території України не встановлено).
Дата складення повного судового рішення 15.03.2024 року.
Суддя А.В.Михайловська