Справа № 523/1262/24
Провадження № 2/522/3621/24
У Х В А Л А

15 березня 2024 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси з Суворовського районного суду м.Одеси надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, в якій просить: звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати аліментів за виконавчим листом №523/7049/18, виданим Суворовським районним судом м.Одеси 26 липня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 часини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, проте не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 травня 2018 року, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , продовжив стягнення на утримання ОСОБА_4 в порядку визначеному частиною третьою статті 183 СК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла в провадження судді Ковтун Ю.І.

В матеріалах цивільної справи також знаходиться заява про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить:

- Накласти арешт на грошові кошти, що підлягають передачі або сплаті відповідачеві ОСОБА_2 в якості аліментів утриманих з його заробітної плати та пенсії на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 часини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, проте не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

- Заборонити Суворовському відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, а саме: передавати (перераховувати) відповідачеві ОСОБА_2 аліменти утриманих з його заробітної плати та пенсії на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 часини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, проте не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до набрання законної сили рішення в даній справі.

Заяву мотивовано тим, що на виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 26 червня 2018 року було видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 часини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, проте не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 травня 2018 року, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , продовжив стягнення на утримання ОСОБА_4 в порядку визначеною частиною третьою статті 183 СК України. Виконавчий лист перебуває на виконанні в Суворовському відділі ДВС у м. Одесі.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 2 жовтня 2023 року виключено запис про ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України. Зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) як батька з актового запису №523 від 03 серпня 2011 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , складеного Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції та з актового запису №2583 від 12 березня 2016 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції. На підставі заяви ОСОБА_1 від 13 грудня 2023 року вказане рішення суду виконане та внесено зміни до актових записів, якими виключено відомості про батька. Таким чином, ОСОБА_1 не є батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а отже відповідно до принципів статті 180 СК України, він не зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи, що розгляд справи має тривалий час і відповідно ч. 2 ст. 445 ЦПК України, встановлено, у справах про стягнення аліментів поворот виконання не допускається, вважає за необхідне звернутись до суду з заявою про забезпечення позову.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, оцінивши наведені позивачем підстави для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 150 ЦПК України, передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Позивач у заяві про забезпечення позову фактично просить застосувати заходи забезпечення позову, що направленні на зупинення стягнення аліментів, яке здійснюється на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 червня 2018 року, тобто зупинення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що не відповідає принципам цивільного процесу.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснено про недопустимість забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 524/188/18.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того суд зазначає, що відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Однак забезпечення позову у спосіб, заявлений позивачем, призведе до фактичного вирішення спору по суті до розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.149-154, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.І.Ковтун