Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/679/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2024 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нечаєв В.В., звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 грудня 2014 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №226 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Від цього шлюбу в них народилися двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Виноградівського районного суду від 17.06.2021 № 299/1677/21 вирішено шлюб між сторонами розірвати. Відповідач просив не подавати позов про стягнення аліментів, оскільки зобов`язався сам утримувати дітей добровільно без рішення суду. До війни у 2016 році відповідач виїхав за кордон, на даний час працює в місті Копенгаген (Данія), кур`єром по доставці їжі в компанії DELUXE CLEANING I/S, отримує заробітну плату в розмірі 23000 данських крон (75000 грн.) на місяць, проживає в житлі вартістю 4000 крон/місяць в м. Соборг. Проте, взяті на себе зобов`язання відповідач вже не виконує, раніше надсилав по 9000 грн на місяць, але з листопада 2023 року -несистематично надсилає кошти в розмірі 2000 грн на картку сина, або взагалі не надсилає кошти. На контакт не виходить, дає матеріальну допомогу тільки на власний розсуд, натомість ігнорує необхідність надавати матеріальну допомогу на харчування, одяг та лікування. У зв`язку з наведеним позивачка просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 5000 гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Сторони будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Представник позивачки подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач надіслав до суду заяву про часткове визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Згідно вказаної заяви, відповідач повідомляє суд, що на даний час проживає в Данії, щомісячно надсилає на рахунок позивачки або на рахунок дітей 9000 грн в якості матеріальної допомоги, у зв`язку з чим просить суд прийняти визнання позову в розмірі 4500 грн на кожну дитину щомісячно та розглянути справу у його відсутність.

У відповідності до порядку, встановленого ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що з 23 грудня 2014 року по 17 червня 2021 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя у сторін не склалося і рішенням Виноградівського районного суду від 17.06.2021 по справі № 299/1677/21 шлюб між сторонами розірвано.

Діти сторін знаходяться при матері, позивачці по справі.

Відповідач виїхав за кордон, працює в місті Копенгаген (Данія), кур`єром по доставці їжі в компанії DELUXE CLEANING I/S.

Сторони не досягли згоди щодо матеріального утримання дітей.

Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків.

За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, аліментних зобов`язань перед іншими особами не має, а тому суд вважає, що він як батько зобов`язаний брати участь в утриманні дітей.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, як аліменти на дітей сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини, часткове визнання вимог відповідачем, керуючись принципами законності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 4500 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13,18, 81, 141, 259, 263-265, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, ст. ст.180, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_2 аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 4500 грн (чотири тисячі п`ятсот гривень) на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 01.02.2024 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн (тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко