Ухвала

14 березня 2024 року

м. Київ

справа № 305/1803/21

провадження № 61-3025ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційні скарги адвоката Ємчук Лідії Вікторівни як представника ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 20 вересня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про розірвання кредитного договору, припинення нарахування та скасування по картці заборгованості, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати кредитний договір від 22 серпня 2012 року б/н, укладений між нею та Акціонерним товариством Комерційним банком «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), припинити нарахування по її картці/рахунку на користь банку кредитну заборгованість та скасувати раніше нараховані платежі та заборгованість по ним, а також стягнути з відповідача на її користь 20 000,00 грн моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що 22 серпня 2012 року між нею та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) було укладено кредитний договір б/н та отримано платіжну картку «Кредитка «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом у розмірі 0,00 грн. Отримавши у серпні 2019 року від працівників банку в м. Рахів інформацію про наявність кредитної заборгованості, вона одразу повідомила банк за телефоном гарячої лінії 3700 про вчинення шахрайських дій з вимогою блокування її рахунків, оскільки жодних кредитних коштів не отримала та не використовувала. Відповідно до відомостей Державної прикордонної служби України за 2019 рік, ОСОБА_1 протягом тривалого часу була відсутня на території України. Так, 10 січня 2019 року вона виїхала за межі України, повернулася на територію України 21 липня 2019 року, а 11 серпня 2019 року повторно виїхала за межі України. Нею подана заява до поліції про вчинення невідомими особами кримінального правопорушення та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 10 серпня 2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000671 за частиною першою статті 190 КК України. Досудове розслідування триває, винуватих осіб співробітниками поліції досі не знайдено, безпідставно нараховані грошові кошти не списано. Повідомивши АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у серпні 2019 року про несанкціоноване списання грошових коштів з карткового рахунку, жодної відповіді вона на свою заяву не отримала. Натомість, 29 грудня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до неї про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 12 781,98 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9 710,82 грн та заборгованість за простроченими відсотками - 3 071,16 грн. На адресу відділення банку у м. Рахові, її представником було надіслано заяву від 20 січня 2021 року з проханням провести за вказаним фактом внутрішню службову перевірку, анулювати неіснуючу кредитну заборгованість та виключити відомості про виданий кредит з кредитної історії. Однак, жодної відповіді за результатами розгляду цієї заяви не надіслано. 23 липня 2021 року на адресу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у м. Рахові та на адресу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у м. Дніпрі, повторно було скеровані заяви про вчинення шахрайських дій з проханням провести службову перевірку. У серпні 2021 року на адресу її представника надійшов лист від банку про відсутність змоги надати запитувану інформацію з підстав, що така належить до банківської таємниці, забезпечення збереження якої є обов`язком банку. З огляду на те, що разом із запитом не надано письмового дозволу особи-клієнта банку, щодо якої запитується інформація, на розкриття банківської таємниці, підпис якої, повинен бути засвідчений підписом керівника банку чи уповноваженою ним особою та скріплений відбитком печатки банку або нотаріально, банк змушений відмовити у наданні запитуваної інформації. В контексті згаданого листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 02 серпня 2021 року, ОСОБА_1 зазначено, що надіслані на адресу банку заяви за своїм змістом не є запитом про надання інформації, оскільки не містять прохання до банку як розпорядника інформації, що знаходиться у його володінні, надати таку. Навпаки, вказаними заявами банк інформується про шахрайські дії з коштами банку та персональними даними ОСОБА_1 , у зв`язку із чим висловлене прохання провести внутрішню службову перевірку щодо вказаного факту. Будь-якої інформації щодо результатів розгляду цієї заяви по суті порушених в ній питань ні вона, ні її представник не отримували. Нею не вчинялося будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів зі свого рахунку, шляхом подання платіжних доручень до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ні в письмовому, ні в електронному виді з використанням електронної системи «Приват24», або у будь-який інший спосіб. Запит на встановлення та збільшення кредитного ліміту вона не оформляла. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, ОСОБА_1 повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів. Враховуючи характер і тривалість страждань, позивачка оцінює завдані їй відповідачем моральні страждання у розмірі 20 000,00 грн.

Рахівський районний суд Закарпатської області рішенням від 20 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовив.

Закарпатський апеляційний суд постановою від 25 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імен якої діє адвокат Ємчук Л. В., залишив без задоволення, а рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 20 вересня 2022 року - без змін.

01 березня 2024 року адвокат Ємчук Л. В. як представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» та засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційні скарги на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 20 вересня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 січня 2024 року, в яких, посилаючись на неправильне застосування суами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Верховним Судом враховано, що рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах: визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).

Предметом касаційного оскарження є судові рішення у справі про розірвання кредитного договору, припинення нарахування по картці/рахунку, скасування раніше нарахованих платежів та заборгованості по ним, відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.

Отже, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн). Справа № 305/1803/21 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційні скарги не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційні скарги подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Разом із цим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційні скарги, вимог статей 389, 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами адвоката Ємчук Лідії Вікторівни як представника ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 20 вересня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про розірвання кредитного договору, припинення нарахування та скасування по картці заборгованості, відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов