Справа № 226/79/24

Справа № 226/79/24
Провадження № 2/226/53/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Щербаченко А.В.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомунерерго» (далі за текстом ОКП «ДТКЕ») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію, в обґрунтування якого вказав, що відокремлений підрозділ позивача «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомунерерго» «Мирноградтепломережа» (далі за текстом «ВО ОКП «ДТКЕ» «Мирноградтепломережа»), здійснюючи свою діяльність з виробництва теплової енергії та надання її споживачам, надавав в опалювальні періоди теплову енергію у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться в багатоквартирному будинку, приєднаному до системи централізованого теплопостачання, та належить ОСОБА_1 , яка в цій квартирі не зареєстрована. За цією адресою на ім`я власника квартири ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , на підставі якого між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплової енергії у вказану квартиру. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати за спожиту теплову енергію позивач просить суд стягнути з відповідача виниклу заборгованість за надану теплову енергію в період з 01.10.2012 до 01.11.2023 в сумі 68092 грн 43 коп., 3% річних в сумі 2034 грн 88 коп. та інфляційні витрати в сумі 4877 грн 68 коп. за період з 01.12.2017 до 01.02.2022, плату за абонентське обслуговування в сумі 759 грн 41 коп. за період з 01.10.2020 до 01.11.2023, а також понесені ним судові витрати в сумі 2719 грн 00 коп.

Представник позивача ОКП «ДТКЕ» Базелюк Т.В. до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, наполягаючи на позовних вимогах, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 до суду також не з`явилася, будучи двічі сповіщеною про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному вебсайті судової влади України, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, клопотання про відкладення розгляду справи та заяв по суті справи на час ухвалення цього рішення не подала.

Згідно із ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ухвали суду від 16.01.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 40,0 кв.м, у тому числі житловою 21,9 кв.м, є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.11.2010, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.06.2023.

За вказаною адресою на ім`я відповідального власника ОСОБА_1 позивачем відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно картотеки відділу ведення Реєстру територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованих осіб немає, що підтверджується листами Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 03.05.2023 та 12.01.2024.

Як стверджує позивач, жодних звернень споживачів за особовим рахунком № НОМЕР_2 по квартирі АДРЕСА_2 щодо непроведення стягнення за теплову енергію з наданням документів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206 до підприємства не надходило.

Згідно із розрахунком позивача будинок АДРЕСА_3 не обладнаний приладом обліку теплової енергії, опалювальна площа квартири АДРЕСА_4 39,4 кв.м., сума заборгованості відповідача перед ОКП «ДТКЕ» за відпущену теплову енергію за вищевказаною адресою склала 68092 грн 43 коп. за період з 01.10.2012 до 01.11.2023, 3% річних в сумі 2034 грн 88 коп. та інфляційних витрат в сумі 4877 грн 68 коп. за період з 01.12.2017 до 01.02.2022, за абонентське обслуговування в сумі 759 грн 41 коп. за період з 01.10.2020 до 01.11.2023.

Нарахування вартості послуг проводилося за затвердженим в установленому порядку тарифами, на підставі актів підключення (відключення) жилого будинку АДРЕСА_3 до системи центрального теплопостачання у тому числі від 17.10.2017, 05.04.2018, 26.10.2018, 09.04.2019, 29.10.2019, 05.04.2020, 02.11.2020, 12.04.2021, 25.10.2021, 01.11.2022, 01.04.2023.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

До комунальних послуг згідно із ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 (набув чинності з 01.05.2019) відносяться в тому числі послуги з центрального опалення, постачання гарячої води.

За приписами ст.162 ЖК України, ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.07.2017 (набув чинності з 01.05.2019) Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, в редакції, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006, власник (споживач) зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч.3 ст.156 ЖК України повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території.

Аналіз наведених правових норм вказує на те, що власник житла та його члени сім`ї є споживачами житлово-комунальних послуг, а тому зобов`язані своєчасно вносити оплату за спожиті послуги.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, згідно із якою цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, і із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Суд вважає, що відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я власника вищевказаної квартири, відповідно до якого нараховується плата за послуги з теплопостачання, що надавалися позивачем будинку АДРЕСА_3 до точки розподілу в межах балансової належності свідчать про фактичне укладення договору.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від сплати за фактично надані послуги.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 638/11034/15-ц, від 19.08.2019 у справі № 226/1437/16-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17.

Крім того згідно із ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.07.2017 (набув чинності з 01.05.2019) у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

На виконання вимог вказаного закону позивачем розміщено типовий договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води на офіційному сайті ОКП «ДТКЕ» www.kpdtke.com.ua (в розділі «Публічний договір»), що є публічним договором приєднання. В цьому ж розділі підприємством розміщено інформацію про вимоги до якості відповідних послуг, наведено тарифи, розмір плати за абонентське обслуговування, зразок заяви-приєднання до договору тощо.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки від відповідача не надходило заяви про укладання з нею індивідуального договору, договір про надання послуг з постачання теплової енергії вважається укладеним на підставі ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно із ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно із ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, які втратили чинність з 01.05.2022 та діяли на час виникнення спірних правовідносин, (далі за текстом Правила № 630), плата за надання цих послуг повинна здійснюватися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до п.35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, (далі за текстом Правила № 830), розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Згідно із п.37 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст.525 ЦК України не допускається, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Виходячи з наведених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач має перед позивачем зобов`язання вносити плату за спожиту теплову енергію, оскільки ним отримувалися надані позивачем послуги на підставі договору, який фактично був укладений згідно відкритого особового рахунку.

Оскільки відповідач в односторонньому порядку порушила умови договору, з неї підлягає стягненню виникла заборгованість за теплову енергію за період 01.10.2012 до 01.11.2023 в сумі 68092 грн 43 коп.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи цю норму закону, вимоги позивача та наявну заборгованість, з відповідача також підлягають стягненню 3% річних в сумі 2034 грн 88 коп., інфляційні витрати в сумі 4877 грн 68 коп., розраховані за період невиконання грошового зобов`язання з 01.12.2017 до 01.02.2022.

Статтею першою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 визначено, що плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.

Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги, оскільки відповідно до ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюються нарахування за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також функціонування внутрішньобудинкової системи опалення.

Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Нарахування за абонентське обслуговування здійснюється щомісяця протягом року в фіксованому розмірі, виходячи із розрахунку: з жовтня 2020 року по 26 грн 42 коп. за місяць, з жовтня 2021 року по 33 грн 74 коп. за місяць для споживачів, які мешкають у будинках, що обладнані приладами обліку теплової енергії, та по 23 грн 04 коп. за місяць для споживачів, будинки яких не обладнано лічильниками обліку теплової енергії, з жовтня 2022 року по 29 грн 15 коп. за місяць та з жовтня 2023 року по 38 грн 02 коп. за місяць.

В порушення вищенаведених норм законодавства відповідач з жовтня 2020 року до листопада 2023 року не здійснювала плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого утворилася заборгованість з відповідних платежів в сумі 759 грн 41 коп., яка також підлягає стягненню.

Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в сумі 2719 грн 00 коп, які складаються із сплаченого ним при пред`явленні позову судового збору в сумі 2684 грн 00 коп. та із витрат, понесених на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав, в сумі 35 грн 00 коп.

Згідно із ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом вимоги позивача задовольняються в повному обсязі, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір в сумі 2684 грн 00 коп.

Що стосується стягнення витрат, пов`язаних з отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав, суд виходить з такого.

Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.

Беручи до уваги вказані норми закону, суд не вбачає правових підстав для стягнення заявлених позивачем витрат за отримання інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 35 грн 00 коп., оскільки ці відомості отримані і надані позивачем самостійно, не на вимогу суду, а тому в їх стягненні слід відмовити.

На підставі ст.64, 67, 68, 162 ЖК України, ст.525, 526, 625 ЦК України, законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 року № 630, Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року, керуючись ст.12, 81, 89, 130, 141, 263-265, 268, 279, 280, 282, 284 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомунерерго» (місцезнаходження: м.Дружківка Донецької області, вул.Космонавтів, б.39, код за ) до ОСОБА_1 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП відсутній) про стягнення заборгованості за теплову енергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомунерерго» заборгованість за теплову енергію в сумі 68092 грн 43 коп. за період з 01.10.2012 до 01.11.2023, 3% річних в сумі 2034 грн 88 коп. та інфляційні витрати в сумі 4877 грн 68 коп. за період з 01.12.2017 до 01.02.2022, плату за абонентське обслуговування в сумі 759 грн 41 коп. за період з 01.10.2020 до 01.11.2023, а також понесені ним судові витрати в сумі 2684 грн 00 коп., а всього 78448 (сімдесят вісім тисяч чотириста сорок вісім) грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги іншими учасниками справи у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж.Є.Редько