Справа № 474/1442/23
Провадження № 2/474/46/24
УХВАЛА

про призначення експертизи

14.03.24р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Багрін Н.А.

представниці позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у підготовчому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, -

встановив:

01.11.2023р. ОСОБА_4 (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки в сумі 15 351 грн. 50 коп. одноразово та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. 00 коп.

Підставою позову визначено винуватість відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.01.2023р., та під час якої позивачці заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Обґрунтованість позову в частині винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди базується на постановах Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. та Миколаївського апеляційного суду від 18.08.2023р. у справі № 474/193/23.

14.03.2024р. відповідач та його представник ОСОБА_5 подали до суду клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи, необхідність проведення якою обґрунтовано не визнанням відповідачем своєї провини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та з огляду на висновок транспортно-трасологічної експертизи експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Ярошенка О.В. від 24.01.2024р. за № Се-19/115-23/18337-іт від 24.01.2024р.

Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила.

Представниця позивача Сорочан А.В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи та просили його задовольнити.

Відповідно до приписів ст.ст. 198 та 223 ЦПК України та з огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе провести підготовче судове засідання за відсутності учасників судового розгляду, які не з`явилися в судове засідання, оскільки неявка останніх не перешкоджає розгляду клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи.

Розглянув клопотання та заслухав пояснення учасників судового розгляду, суд вважає встановленим таке.

Постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. у справі № 474/193/23, яка залишена без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.08.2023р., відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно відповідача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Водночас у цих же постановах судами першої та апеляційної інстанції встановлено факт вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення відповідачем правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 01.01.2023р., та є підставою позову пред`явленого позивачем до відповідача.

Згідно з ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 43 ЦПК України визначено процесуальні права та обов`язки учасників справи, зокрема, обов`язок виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (п. 1 ч. 2).

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Тобто судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Таким чином судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення (постанови Верховного Суду від 24.01.2018р. у справах № 917/50/17 та № 907/425/16).

Водночас відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином згідно приписів цивільного-процесуального законодавства обставини встановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо того чи мало місце вчинення адміністративного правопорушення та ким воно вчинено, не підлягають доказуванню в під час розгляду цивільної справи про відшкодування шкоди завданої адміністративним правопорушенням.

Про вказані приписи чинного законодавства представник відповідача ОСОБА_3 не міг не знати, оскільки є адвокатом та суддею у відставці, та з огляду на приписи Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність зобов`язаний був їх роз`яснити відповідачу.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до суду. Правова система має бути спроможною ефективно себе захистити від вияву цієї неповаги. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.08.2022р. у справі № 9901/388/20).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що дії відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 у сукупності (подання завідомо безпідставного клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи) є виявом неповаги до суду та не спрямовані на ефективний захист прав, свобод та інтересів відповідача від імовірних порушень з боку позивачки. Клопотання є явно необґрунтованим, завідомо безпідставним та фактично зводиться до незгоди з рішенням суду, та до повторного перегляду висновків суду, викладених у судовому рішенні, яке набрала законної сили, а тому не відповідає завданню цивільного судочинства та є зловживанням правом на подання клопотання.

З огляду на вищевикладене, клопотання відповідача та його представника ОСОБА_3 про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 44, 76, 103, 104, 107, 259-261 ЦПК України, суд, -

постановив:

Визначити подання відповідачем ОСОБА_2 та його представником ОСОБА_3 клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи зловживанням процесуальними правами.

Клопотання відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений та підписаний 18 березня 2024 року.

Суддя Ф.Г. Сокол