Справа № 482/178/24
Номер провадження 2/482/409/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Сергієнко С.А., за участю секретаря Шведової Я.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, від імені та в інтересах якої на підставі договору діє адвокат Ярмуш В.В., звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

У своїх вимогах позивач посилається на те, що 07 липня 2023 року він придбав у відповідача житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Позивач сплатив відповідачу 140000 гривень, що становить повну вартість зазначеного об`єкту нерухомості, про що склали відповідну розписку.

При цьому відповідач передала позивачу ключі та правовстановлюючі документи на нерухоме майно і він почав проживати у вказаному будинку, проводити ремонт, оплачувати комунальні послуги, зареєструвала у ньому себе та свою сім`ю, де і проживає по теперішній час. При купівлі будинку сторони домовились оформити договір купівлі-продажу нотаріально.

Але власник нерухомого майна, відповідач по справі є особою похилого віку, стан здоров`я з моменту придбання позивачем будинку погіршився, відповідач не може фізично бути присутньою у нотаріальній конторі для укладання договору купівлі-продажу будинку, вказане не дає змоги оформити сторонами нотаріально вищевказаний договір купівлі-продажу.

З посиланням на те, що сторони виконали усі умови договору, хоча і не додержано встановленої законом форми, відповідно до вимог ч.2 ст. 220 ЦК України, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 07.07.2023 року, укладений між ним та відповідачем та визнати за ним право власності на спірне майно.

У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить суд про їх задоволення.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла заява відповідача про визнання позовних вимог позивача, та про розгляд справи у її відсутності.

На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України, судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у зв`язку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ( до укладення шлюбу ОСОБА_3 ) є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено свідоцтвом про право власності за № 1027 від 23.05.1976 року, витягом про державну реєстрацію прав за № 350306231 від 13.10.2023 р. та іншими дослідженими судом письмовими доказами.

Згідно розписки від 07 липня 2023 року, ОСОБА_2 отримала від позивача грошові кошти в сумі 140000 (сто сорок тисяч) гривень за вищевказаний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , що є повною вартістю вказаного будинку згідно угоди та зобов`язалася оформити договір купівлі-продажу з ОСОБА_1 у нотаріальному порядку.

Накладення будь-яких видів обтяжень на вищевказану нерухомість судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України, можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості, в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Приймаючи до уваги те, що при укладенні договору було домовлено про усі істотні умови договору, відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню..

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, з урахуванням наявного в позові клопотання позивача про покладення на неї судових витрат, витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору у сумі 1212,00 грн., ухвалює покласти на позивача, за її клопотанням про це.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 07 липня 2023 р., укладений між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , за яким ОСОБА_1 придбав житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: С.А. Сергієнко