ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 634/774/23 Головуючий суддя І інстанції Зимовський О. С.
Провадження № 22-ц/818/692/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших видів кредиту
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аваліст" Косяк Наталії Вікторівни на заочне рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 21 листопада 2023 року, по цивільній справі №634/774/23, за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аваліст" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 29.10.2020 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 33241, 63 грн. строком до 29.08.2021 зі сплатою щомісячної комісії за управління кредитом - 3% від суми кредиту (пункт 1.1. кредитного договору) та сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01% річних (пункт 1.2. кредитного договору). Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником платежів згідно графіку платежів (пункт 1.4. кредитного договору).

17.12.2021 року АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Аваліст» уклали договір факторингу №17/12/21, умовами якого встановлено, що первісний кредитор передає, новий кредитор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (пункт 1.1. Договору факторингу).

За договором факторингу новий кредитор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами (пункт 1.3. договору факторингу).

Позивач посилається на те, що відповідач отримав грошові кошти, визначеними умовами договору, однак, покладені зобов`язання виконує неналежним чином, до цього часу суму боргу не повернув.

Вказав, що згідно реєстру боржників, відповідач станом на 17.12.2021 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 33245,38 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту становить 33241,63 грн., заборгованість за відсотками по кредиту - 3,75 грн.

Таким чином, позивач отримав право вимоги по кредитному договору від 29.10.2020 року № в розмірі 33245,38 грн.

На підставі вищевикладеного ТОВ ФК «Аваліст» просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 33245,38 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту становить 33241,63 грн., заборгованість за відсотками по кредиту - 3,75 грн. та понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Заочним рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 21 листопада 2023 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аваліст" відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ "Фінансова компанія "Аваліст" Косяк Н.В. в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити та стягнути понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 4026,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 12000 грн.

Вказала, що 29.10.2020 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 33241, 63 грн. строком до 29.08.2021 зі сплатою щомісячної комісії за управління кредитом - 3% від суми кредиту (пункт 1.1. кредитного договору) та сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01% річних (пункт 1.2. кредитного договору). 17.12.2021 позивач отримав право вимоги по кредитному договору від 29.10.2020 року № в розмірі 33245,38 грн. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю в якій надано кредит, строком та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за власним особистим підписом.

Посилається на правову позицію Верховному суду викладену у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, відповідно до якої, не повідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитної заборгованості, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено з матеріалів справи, що 29 жовтня 2020 року Публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №, відповідно до пункту 1.1 якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: розмір, валюта та цільове використання кредиту 33241,63 гривень на споживчі цілі; комісія за управління кредитом- щомісячно, у розмірі 3 % від суми кредиту; річна база нарахування процентів для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та календарному році; загальний розмір кредиту становить гривень; строк на який надається кредит визначений графіком платежів; дата остаточного повернення кредиту 29 серпня 2021 року ( а.с. 6).

Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору № від 29.10.2020 протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних.

Пунктом 1.3 кредитного договору № від 29.10.2020 встановлено, що повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів.

За змістом пункт 1.4 кредитного договору № від 29.10.2020 датою (моментом) надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Кредит надається шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу банку.

17 грудня 2021 року АТ «ОТБ Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» уклали договір факторингу №17/12/21, відповідно до умов якого останній має право вимоги до осіб, які були боржниками ПАТ «ОТП БАНК», в тому числі щодо ОСОБА_1 за кредитним договором № від 29.10.2020 в сумі 33245 гривень 38 копійок. Зазначене підтверджується копією договору факторингу №17/12/21 від 17.12.2021, актом приймання-передачі реєстру боржників №1 до договору факторингу №17/12/21 від 17.12.2021, реєстром боржників №1 ( а.с. 6-11, 13,15).

Як убачається з розрахунку заборгованості, наведеному у позовній заяві, заборгованість відповідача станом на 17.12.2021, тобто на дату укладення договору факторингу №17/12/21 від 17.12.2021, становить 33245,38 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту становить 33241, 63 грн., заборгованість за відсотками по кредиту - 3,75 грн, що також підтверджується реєстром боржників №1.

Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (пункту 1 частини другої).

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також має бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, у повноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За правилом статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилом частини 2 статті 1046 ЦК України, положення якої застосовується до відносин за кредитним договором, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріалами справа підтверджується, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли за кредитним договором № від 29.10.2020 року №, укладеним між ПАТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 , після відступлення права вимоги за цим договором ПАТ «ОТП БАНК» позивачу на умовах договору факторингу №17/12/21 від 17.12.2021.

Унаслідок невиконання зобов`язання за кредитним договором від 29.10.2020 року № заборгованість відповідача станом на 17.12.2021 (дату укладення договору факторингу 17/12/21 від 17.12.2021) становить 33245,38 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту становить 33241, 63 грн., заборгованість за відсотками по кредиту - 3,75 грн, що також підтверджується реєстром боржників №1.

Доказів виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № від 29.10.2020 матеріали справи не містять і відповідачем суду не надано.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № від 29.10.2020, укладеним між ПАТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким за договором факторингу №17/12/21 від 17.12.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Аваліст», позивачу у справі, у вказаному розмірі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що правових підстав для відмови в задоволенні позову у суду першої інстанції не було.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення з задоволенням позову.

Щодо витрат на правничу допомогу, то судова колегія виходить з такого.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», положення якої знайшли свій розвиток у статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що адвокат Косяк Н.В. надавала позивачу ТОВ «ФК «Аваліст» правову допомогу на підставі договору про надання правової допомоги № 07/23, укладеного 14.02.2023 між Адвокатським бюро «Наталії Косяк» та ТОВ «ФК «Аваліст», відповідно до умов якого оплата послуг (гонорару) проводиться шляхом 100 відсоткової оплати за кожну окрему судову справу в розмірі 5000 гривень за першу інстанцію, оплата перераховується на банківський рахунок виконавця (а.с.17).

Згідно з актом № від 24.07.2023 приймання передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 07/23 від 14.02.2023 сторони підтверджують, що згідно з умовами договору про надання правової допомоги № 07/23 від 14.02.2023 у період з 14.07.2023 по 24.07.2023 надано послуги у повному обсязі. Сторони претензій один до одного не мають. Характер правничої допомоги: ознайомлення з матеріалами справи у тому числі доказами, наданими клієнтом 1 година; формування правової позиції клієнта щодо позовної заяви про стягнення заборгованості 1 година; складання позовної заяви (аналітика та новели законодавства, судова практика у питаннях здійснення позовної роботи щодо стягнення заборгованості ) 3 години; формування пакету документів та виготовлення копій до позовної заяви та направлення документів тощо 2 години, всього 5 000 гривень ( а.с.20).

Відповідно до платіжної квитанції №174 від 26.07.2023 ТОВ «ФК «Аваліст» перерахувало Адвокатському бюро «Наталії Косяк» 5000 гривень за надання правничої допомоги згідно з актом № від 24.07.2023 ( а.с.21).

Як вбачається з матеріалів справи інтереси Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» під час перегляду справи судом апеляційної інстанції також представляла адвокат Косяк Н.В. на підставі ордеру та договору від 07/23 від 14.02.2023 року. В апеляційній скарзі просила стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження до суду апеляційної інстанції надано тільки договір №07/23 про надання правової допомоги.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до договору адвокат надав, а клієнт прийняв надані послуги, загальна вартість яких становить 10000,00 грн. (а.с.97)

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Із змісту правової позиції Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22 вбачається, що при визначенні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне: чи змінювалася правова позиція у справі в судах першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткове джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20.

Матеріали справи свідчать про те, що протягом її перегляду судом апеляційної інстанції представником ОСОБА_2 подано лише апеляційну скаргу. При цьому позиція позивача з часу розгляду справи судом першої інстанції не змінилась, нові докази не подавались, нові обставини справи не встановлювались, інших процесуальних документів до суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_2 не подавалось. Судові засідання у справі не проводились. Її розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Тобто, обсяг наданої представником ОСОБА_2 правничої допомоги фактично обмежується складанням апеляційної скарги.

Отже, з урахуванням обсягу та складності наданих представником ОСОБА_2 послуг з правничої допомоги протягом апеляційного перегляду справи, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, судова колегія вважає, що з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» підлягають стягненню судові витрати за надання правничої допомоги під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2000,00 грн.

Таким чином, виходячи з викладеного, та з урахуванням принципу пропорційності, ст. 11 ЦПК України, в якому передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо, - колегія суддів дійшла висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 + 2000 = 7000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір в сумі в сумі 2 684 гривні (а.с. 16) та за подання позову 4026 грн (а.с.71).

Таким чином, відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6710 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аваліст" задовольнити.

Заочне рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 21 листопада 2023 року-скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аваліст" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аваліст" заборгованість за кредитним договором в розмірі 33245,38 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту становить 33241,63 грн., заборгованість за відсотками по кредиту - 3,75 грн а всього 33 245 (тридцять три тисячі двісті сорок п`ять) гривень 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аваліст" судові витрати за надання правничої допомоги під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аваліст" 6 710 (шість тисяч сімсот десять) гривень 00 коп. судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 березня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М.Мальований.

Н.П.Пилипчук.