Провадження № 2/638/1497/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Подус Г.С.,
за участю секретаря Кордіварової А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів-
Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що у позивача є троє неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . В провадженні Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться провадження під №72419627 про примусове стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50% прожиткового мінінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину окремо, щомісячно починаючи з 05.01.2023 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. В провадженні Слов?янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться провадження під №47145021, з примусового ння виконавчого листа № 2/614/214/14 виданого 29.08.2014 року Борівським районним судом Харківської області про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини:
На підставі наведеного позивач вважає, що є підстави для зменшення розміру аліментів з 1/3 частини на 1/4 частину на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/8 частину на утримання ОСОБА_4 так як матеріальний стан його змінився.
Ухвалою суду від 08.09.2023 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач та його у судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи за їх відсутністю.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явились, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, у зв`язку з чим проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали та наявні докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів
Судом встановлено, що в провадженні Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться провадження під №72419627 про примусове стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50% прожиткового мінінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину окремо, щомісячно починаючи з 05.01.2023 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.
В провадженні Слов?янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться провадження під №47145021, з примусового ння виконавчого листа № 2/614/214/14 виданого 29.08.2014 року Борівським районним судом Харківської області про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини:
ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 від всіх видів позивача, але не нижче 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного повноліття дитини.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.
Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Позивач зазначив у позові, що його матеріальне становище змінилось, у зв`язку з тим, що на його утриманні перебувають вже троє неповнолітніх дітей.
Суд вважає, що розмір аліментів стягнутий з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні трьох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, є неможливим та буде спрямовано на неналежне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам.
Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).
Зокрема, згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.02.2023 року у справі №243/63/23, ОСОБА_1 повністю визнав позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 05.01.2023 року.
Тобто позивач будучи обізнаним про те, що на його утриманні знаходиться ще одна дитина від попереднього шлюбу та не заперечуючи у суді відсутність достатнього доходу, який на його думку, суперечить його можливостям утримувати трьох дітей у відповідних розмірах, визнає позовні вимоги. А вже 23.08.2023 року звертається до Дзержинського районного суду м. Харкова із відповідним позовом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Змістом положень ч. ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В ч. 2 ст.78ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.
Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст.15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.
Отже, при винесенні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків.
Суд також наголошує, що створення штучних обставин, які нібито перешкоджають виконанню одному з батьків, покладених рішенням суду про стягнення аліментів обов`язків є недопустимим.
Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі №565/2071/19.
В матеріалах справи відсутні належні, допустимі і достовірні докази того, що ОСОБА_1 , після присудження судовим рішенням аліментів, став непрацездатним, хворіє, перебуває на обліку в центрі зайнятості у пошуку роботи. В матеріалах справи немає доказів відсутності у нього доходів тощо.
З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, а тому суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 258-259, 263-264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів - відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 15.03.2024 року.
Головуючий суддя: