Провадження № 22-ц/512/594/24
У Х В А Л А

15 березня 2024 року м. Миколаїв

справа № 945/2258/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н.О.,

суддів Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

у с т а н о в и в :

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Скаргу залишено без розгляду.

12 березня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу суду.

Крім іншого апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Підставою для поновлення строку зазначено те, що на період дії воєнного стану наказом керівника Благодійної організації «Миколаївський центр соціальної реабалатації «Відновлення» вона була відкомандирована для роботи до м. Калуш Івано-Франківської області. У зв`язку з цим була позбавлена можливості дотриматису строку на оскарження ухвали суду.

За приписами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення або виготовлення повного тексту. У випадках, коли копія ухвали не була вручена стороні в день проголошення чи виготовлення повного тексту, строк на апеляційне оскарження може бути поновлено, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення.

Оскільки доводи апелянта про направлення у відрядження до м. Калуш Івано-Франківської області підтверджуються наказаом про відрядження, а фактичне перебування там ОСОБА_1 підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, суд приходить до висновку про доведеність перебування апелянти поза місцем постійного проживання.

При цьому, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень копія ухвали, що оскаржується, надіслана до реєстру для оприлюднення тільки 24 жовтня 2023 року, а загальний доступ до неї надано тільки 26 жовтня 2023 року.

Крім цього, судом першої інстанції не внесено до Єдиної судової інформаційної системи відомостей про дату отримання апелянткою копії оскаржуваної ухвали.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне врахувати практику ЄСПЛ, який наголосив, що, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, пункт 29, від 26 липня 2007 року).

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного суд приходить дов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

За формою та змістом апеляційна скарга відповідає вимогам статті 356 ЦПК України.

Недоліків, які перешкоджали б відкриттю апеляційного провадження, не встановлено.

Керуючись статями 359, 360, 361 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2023 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження надіслати сторонам справи.

Приватному виконавцю виконавчого округу Миколаївської області Баришнікову А.Д. роз`яснити право подання відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі не пізніше п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали. У разі подання відзиву надати суду докази його надіслання разом з додатками іншим учасникам справи.

Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина 3 статті 360 ЦПК України).

Інформацію щодо подальшого руху справи можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою сторінки Миколаївського апеляційного суду: https://mka.court.gov.ua.

Витребувати з Миколаївського районного суду Миколаївської області справу № 945/2258/23.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова