Справа №369/732/17 Головуючий в суді І інстанції Янченко В.В.
Провадження № 22-ц/824/2503/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Оніщука М.І.,

за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2023 року про призначення повторної почеркознавчої експертизи по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала вказана цивільна справа.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.05.2019 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, за результатами якої в матеріалах справи наявний висновок експерта № 2904 від 21.11.2019 року виконаний експертом ОСОБА_3.

Враховуючи, що ця почеркознавча експертиза виконувалась експертом не державної установи і за відсутності у експерта ОСОБА_3. атестації та дійсного свідоцтва експерта, за клопотанням представників відповідача ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.07.2021 року призначено повторну почеркознавчу експертизу.

За результатом проведення експертизи згідно висновку експерта №СЕ-19-21/33053-ПЧ від 02.09.2022, підпис від імені ОСОБА_1 в розписках від 22.11.2015 р., 15.12.2015 р. та 16.12.2016 р. виконано ймовірно не ОСОБА_1 , а іншою особою. Встановити чи ОСОБА_1 виконано підпис від імені ОСОБА_1 в розписці від 24.11.2015 р., рукописний текст та підпис у розписці від 18.02.2016 року не виявилось можливим.

30.11.2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, яке мотивовано тим, що згідно висновку експерта № 2904 від 21.11.2019 року було визнано, що всі боргові розписки щодо спору були виконані безпосередньо відповідачем.

Вважає, що в основу для даного дослідження були використані певні виконані відповідачем документи, справжність почерку та підписів на яких на момент призначення цієї експертизи відповідач не заперечив. Водночас, при проведенні повторної експертизи представником відповідача надано документи, на яких почерк очевидно не схожий на досліджені під час першої експертизи документи, а також на наявних у справі на сторінках 58, 101, 108-117 зразках прописного почерку відповідача, адже виконані використані в основі повторної експертизи документи мають почерк в інакшому стилі друкованих літер.

На переконання позивача, відповідач спеціально надав для повторної експертизи зразки підписів і почерку, які мають інший стиль написання, адже і в спірних боргових розписках, і в окремих документах у справі видно його вільний прописний почерк, більш відповідний виконаному в спірних боргових розписках.

Позивач має сумніви у правильності висновку експерта №СЕ-19-21/33053-ПЧ від 02.09.2022, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю і з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, адже в ньому досліджено лише вигідні для суперечливої позиції відповідача зразки підписів і почерку, без урахування наявних в матеріалам справи інших відібраних або добровільно виконаних відповідачем зразків підпису і почерку, які слід було би використати поряд з іншими матеріалами, які використовувались під час дослідження. Тому, представник відповідача вважав висновок повторної експертизи недопустимим доказом.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2023 року клопотання представника позивача про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи задоволено та призначено по справі повторну судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1. Чи виконано особисто ОСОБА_1 підпис на друкованих текстах розписок від 22.11.2015 р., 24.11.2015 р., 15.12.2015 р. та 16.12.2015 р. чи іншою особою?

2. Чи виконано особисто ОСОБА_1 рукописний текст та підпис у розписці від 18.02.2016 року чи іншою особою?

3. Чи виконано рукописний текст розписки від 18.02.2016 року та підпис перед словами « ОСОБА_1 » ОСОБА_1 навмисно зміненим почерком та/або в незвичайних умовах?

4. Чи виконано підписи на розписках від 22.11.2015 р., 15.12.2015 р. та 16.12.2016 р. під словами « ОСОБА_1 » гр. ОСОБА_1 навмисно зміненим почерком та/або в незвичайних умовах?

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що з огляду на наявність у справі висновку експерта №СЕ-19-21/33053-ПЧ від 02.09.2022, судом першої інстанції не враховано, що суб`єктивне ставлення сторони по справі до висновку повторної почеркознавчої експертизи не може бути підставою для визнання судом такого висновку експерта неповним або неясним, разом з тим, даний висновок не визнано судом неповним, недостатньо обґрунтованим, або виконаним з істотними порушеннями процесуальних норм, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення клопотання позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Призначаючи по справі повторну судову почеркознавчу експертизу, суд першої інстанції, з метою дотримання принципів рівності та змагальності сторін, можливості прийняття повного та обґрунтованого рішення, для з`ясування всіх обставин у справі необхідні спеціальні знання, виходив з того, що висновок експерта №СЕ-19-21/33053-ПЧ від 02.09.2022суперечить іншим матеріалам справи, зокрема експертом не були досліджені усі наявні в матеріалах справи інші відібрані або добровільно виконані відповідачем зразки підпису і почерку, а тому існують сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача кошти в сумі 3 623 318, 30 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.05.2019 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, за результатами якої в матеріалах справи наявний висновок експерта № 2904 від 21.11.2019 року виконаний експертом ОСОБА_3.

Враховуючи, що ця почеркознавча експертиза виконувалась експертом не державної установи і за відсутності у експерта ОСОБА_3 атестації та дійсного свідоцтва експерта, за клопотанням представників відповідача ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.07.2021 року призначено повторну почеркознавчу експертизу.

За результатом проведення експертизи згідно висновку експерта №СЕ-19-21/33053-ПЧ від 02.09.2022, підпис від імені ОСОБА_1 в розписках від 22.11.2015 р., 15.12.2015 р. та 16.12.2016 р. виконано ймовірно не ОСОБА_1 , а іншою особою. Встановити чи ОСОБА_1 виконано підпис від імені ОСОБА_1 в розписці від 24.11.2015 р., рукописний текст та підпис у розписці від 18.02.2016 року не виявилось можливим.

30.11.2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 197 ЦПК України у підготовчому судовому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи.

Як вбачається із змісту ст. 76 ЦПК України висновки експертів є засобом встановлення даних (доказів), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ч. 1 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно з нормами ст.ст. 102, 106 ЦПК України, а також положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз`яснено, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів. При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 143 - 150 ЦПК України, Законом України від 25 лютого 1994 року N 4038-XII («Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2004 року N 144/5), та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Як вбачається з висновку експерта №СЕ-19-21/33053-ПЧ від 02.09.2022, в даному дослідженні були використані лише документи, надані відповідачем на яких почерк очевидно не схожий на почерк виконаний на документах наявних у справі на сторінках 58, 101, 108-117.

Крім цього, результати дослідження у висновку експерта №СЕ-19-21/33053-ПЧ від 02.09.2022 вказують лише на ймовірність того, що підпис від імені ОСОБА_1 в розписках від 22.11.2015 р., 15.12.2015 р. та 16.12.2016 р. виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою, натомість експерт не зміг встановити чи ОСОБА_1 виконано підпис в розписці від 24.11.2015 р., рукописний текст та підпис у розписці від 18.02.2016 року.

Таким чином, перевіривши наявні у матеріалах справи докази в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що встановивши, що висновок експерта №СЕ-19-21/33053-ПЧ від 02.09.2022суперечить іншим матеріалам справи та проведений без урахування всіх наявних в матеріалах справи документів, що містять зразки підпису і почерку відповідача, а тому існують сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення по справі повторної почеркознавчої експертизи, оскільки для прийняття повного та обґрунтованого рішення по суті спору та для з`ясування всіх обставин у справі необхідні спеціальні знання.

Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують, зводяться до незгоди із висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованої ухвали суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2023 року про призначення по справі повторної почеркознавчої експертизи - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до вимог ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий: Судді: