Провадження № 2/161/4253/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу № 161/15563/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи приватний нотаріус Київського МНО Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець Клехо Анатолій Євгенович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати виконавчий напис № 24288, вчинений 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Данич Оксаною Федорівною, таким, що не підлягає виконанню, стягнути 7 614,20 гривень безпідставно набутих коштів та стягнути судові витрати.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечив щодо задоволення позову та стягнення судових витрат з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа приватний нотаріус Київського МНО Данич Оксана Федорівна в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо Анатолій Євгенович в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Зі згоди позивача та її представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під оспорюванням права слід розуміти такий стан цивільних правовідносин, за якого між учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності суб`єктивного права у сторін, а також належності такого права певній особі.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК "України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Данич Оксаною Федорівною було вчинено виконавчий напис № 24288, яким звернуто стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», що виникла за умовами кредитного договору № BLaЖГА00063653 від 17 серпня 2011 року, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі банк» та ОСОБА_1 , за період з 27 березня 2018 року по 13 травня 2021 року. Загальна сума заборгованості 22 294,95 гривень (а.с. 5).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону "України «Про нотаріат » та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про "нотаріат"» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Як вбачається із змісту позовної заяви, що позивачем оспорюється порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом.

Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Крім того, суд звертає увагу, що оспорюваний виконавчий напис вчинено не на документі, що встановлює заборгованість ОСОБА_1 , та за відсутності будь-яких документів, які б підтверджували безспірність такої заборгованості.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви та визнання виконавчого напису № 24288, вчиненого 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Данич Оксаною Федорівною таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Також судом при розгляді справи встановлено, шо 19 липня 2024 року, в межах виконавчого провадження № 67763283 з примусового виконання виконавчого напису № 24288, вчиненого 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Данич Оксаною Федорівною, з ОСОБА_1 було стягнуто 7 614,20 гривень. Отримувач коштів - приватний виконавець Клехо Анатолій Євгенович (а.с. 6). При цьому, суд звертає увагу, що згідно платіжної інструкції № 13930 безпосередньо відповідачу, ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» були перераховані грошові кошти в сумі 6 661,37 гривень, з яких саме 6 411,37 гривень стягнутого боргу. При цьому, суд прийшов до висновку про визнання виконавчого напису № 24288, вчиненого 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Данич Оксаною Федорівною таким, що не підлягає виконанню. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 6 411,37 гривень безпідставно набутих коштів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 гривень.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стороною позивача було подано до суду докази щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу на суму 5 000,00 гривень та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката Пилипчук І.Л. є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Підстав для зменшення розміру витрат позивача на правову допомогу, чи відмову в їх стягненні, відповідно до клопотання відповідача суд не вбачає.

Позивачем ОСОБА_1 було реально понесено та документально підтверджено судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 гривень. При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 16, 18, 1212, 1050 ЦК України, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 10-18, 81, 141, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи приватний нотаріус Київського МНО Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець Клехо Анатолій Євгенович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити частково.

Виконавчий напис № 24288, вчинений 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Данич Оксаною Федорівною, яким звернуто стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», що виникла за умовами кредитного договору № BLaЖГА00063653 від 17 серпня 2011 року, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі банк» та ОСОБА_1 , за період з 27 березня 2018 року по 13 травня 2021 року, загальна сума заборгованості 22 294,95 гривень визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 6 411,37 гривень.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 гривень.

Стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 понесені і документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Ковтуненко