Справа № 353/186/24
Провадження № 2/353/137/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Мороз М.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , в т.ч. за ОСОБА_1 на належну їй 1/3 частину домоволодіння та на 1/3 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , а за ОСОБА_2 на належну йому 1/3 частину домоволодіння. Свої вимоги обґрунтовували тим, що у зв`язку з відсутністю (втратою) правовстановлюючого документу на вищевказане домоволодіння, в нотаріальному порядку ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє їх можливості оформити спадщину на спадкове майно та на належні їм частки домоволодіння. Окрім цього, позивачі просили суд витребувати у Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області копію спадкової справи № 127/2010.

27.02.2024 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання нею відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області надати суду належним чином посвідчену копію спадкової справи № 127/2010, у разі її відкриття, та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи, зокрема щодо майна: ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання якої було с. Гавриляк Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

15.03.2024 року на адресу суду від Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області надійшла копія спадкової справи № 127/2010.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явились, однак у позовній заяві просили розгляд справи провести у їх відсутності.

Відповідачка ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просила розгляд справи провести без її участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 71174 від 15.12.2021 року за ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_2 (позивач) зареєстровано право спільної часткової власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10.08.2000 року виконавчим комітетом Гавриляцької сільської радиТлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 9). При цьому, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.12.2021 року, відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно розташоване по АДРЕСА_1 , в реєстрі відсутні (а.с. 59 зворот).

Також відповідно до виписки з погосподарської книги № 1 Гавриляцької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за ОСОБА_4 , яка була головою двору, ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_2 (позивач) значилось господарство, розташоване по АДРЕСА_1 (а.с. 14). Згідно з копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 14.01.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які побудовані у період з 1946 по 1980 роки, не є самовільним будівництвом (а.с. 4-8).

Також відповідно до Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав.

Отже, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_2 (позивач) в рівних долях (по 1/3 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_5 її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 23). 17.10.1987 року позивачка ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « ОСОБА_8 », що підтверджується копією посторного свідоцтва про шлюб (а.с. 24). У шлюбі у них народився син ОСОБА_2 (позивач), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 18). Ще за життя ОСОБА_4 посвідчила на ім`я ОСОБА_1 заповіт - спочатку від 30.01.1998 року, а потім від 10.11.1993 року, яким заповіла їй все належне на день смерті майно (а.с. 15, 16). Однак 25.11.2004 року ОСОБА_4 посвідчила новий заповіт на ім`я ОСОБА_9 , яким заповіла йому нерухоме майно, яке не є предметом даного позову (а.с. 55 зворот). Вказані обставини також підтверджуються витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19.03.2010 року (а.с. 52-53).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_1 (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , оскільки у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 51). Відповідно до довідки Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 123/09-20/1 від 05.09.2023 року ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована та проживала одна по АДРЕСА_1 (а.с. 13). Батько позивачки ОСОБА_6 помер ще до моменту відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть (а.с. 17).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 127/2010, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_4 (а.с. 50-61), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивачка) є єдиною спадкоємицею за законом на спадкове майно, зазначене в позовній заяві, після смерті ОСОБА_4 , а інших спадкоємців, які б бажали прийняти та прийняли спадщину, немає.

Отже, на момент звернення до суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, в т.ч. ОСОБА_1 на належну їй 1/3 частину домоволодіння та на 1/3 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 на належну йому 1/3 частину домоволодіння.

Позивачці ОСОБА_1 в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на спадкове домоволодіння після смерті ОСОБА_4 , оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ (свідоцтво про право власності на житловий будинок), який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області № 980/02-31 від 10.12.2021 року (а.с. 20).

Як вбачається з копії оголошення в газеті «Злагода», вищевказане свідоцтво про право власності, видане виконавчим комітетом Гавриляцької сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області від 10.08.2000 року на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_2 (позивач), втрачено (а.с. 21).

Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України,обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), керуючись ст. ст. 13, 82, 141, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на належну їй 1/3 частину домоволодіння та на 1/3 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителем АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на належну йому 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА