Справа №639/1557/24
Провадження №2/639/825/24
24 квітня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді Баркової Н.В.,
за участю секретаря Кобзар І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, -
18.03.2024 року представник позивача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 і просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 14 219,00 грн., стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7 300,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.07.2021 року в місті Харкові по пр-т Л.Малої сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ» н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача, та транспортного засобу марки «ВАЗ», н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. В судовому порядку Відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП і встановлено, що відповідач під час настання дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння відмовився. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ» н.з. НОМЕР_1 станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-202385395.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.03.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування. Призначено судове засідання.
В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2024 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 14.07.2021 року в місті Харкові по пр-т Л.Малої сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та транспортного засобу марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 .
Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.10.2021 року по справі №639/5124/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення: за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок;, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також вказаною постановою встановлено, що 14 липня 2021 року о 06 год. 10 хв. в м. Харкові, пр-т Л. Малої, водій ОСОБА_1 керував ТЗ ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на регульоване перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткненння з ТЗ ВАЗ 217130 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вул. Грушевського на зелений сигнал світлофору. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Також, 14 липня 2021 року о 06 год. 10 хв. в м. Харкові, пр-т Л. Малої на перехресті з вул. Грушевського водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля та у медичному закладі КНП ХОР ОНД у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. У судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу його проживання та смс-повідомлення на його мобільний телефон, вказаних у матеріалах справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, хоча йому достеменно було відомо про знаходження справи у провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про повну доведеність вини ОСОБА_1 , яка підтверджується: протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №144993 та серії ДПР18 №144994 від 14.07.2021 року; схемою місця ДТП, яка сталося 14.07.2021 року; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 14.07.2021 року; відеозаписами з камер інспекторів УПП у Х/О від 14.07.2021 року; направленням на огляд водія з метою виявлення на стан сп`яніння від 14.07.2021 року на ім`я ОСОБА_5 ; рапортом інспектора УПП в Х/О Мізіної К. від 14.07.2021 року (а.с. 7-8).
Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже обставини ДТП, яка сталась в результаті незаконних дій ОСОБА_1 , доказуванню не підлягають, оскільки встановлені постановою суду, яка набрала законної сили.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ» н.з. НОМЕР_1 станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-202385395 (а.с. 7).
Так, потерпілий ОСОБА_2 своєчасно звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування від 19.10.2021 року (а.с. 10).
Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням зносу та без урахування ПДВ, складає 19 240,46 грн. (а.с. 8-9).
Разом з тим, відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 19.10.2021 року між потерпілою особою ОСОБА_2 та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 14 219,00 грн. (за вирахуванням франшизи в розмірі 2.500,00 грн.) (а.с. 10, зворот).
На підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 19,10.2021 року, а також, враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 14 219,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 23.10.2021 року (а.с. 11).
Відтак, розмір понесених позивачем витрат складає 14 219,00 грн.
11.03.2024 року представник ТДВ «СГ «Оберіг» звернувся із досудовою вимогою до ОСОБА_1 про виплату грошових коштів (а.с.12), однак на даний час кошти відповідачем не сплачені.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Пунктом 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із абзацом 1 п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування»).
Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.
В силу положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
З аналізу змісту гл. 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.
Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.
Отже, відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до пп. «в» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В даному випадку між позивачем та відповідачем було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-202385395. За даним договором позивач відшкодував шкоду потерпілому ОСОБА_2 в розмірі 14 219,00 грн., спричинену з вини відповідача ОСОБА_1 , що підтверджено наданими суду доказами. Однак, у зв`язку з тим, що відповідач, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння, позивач відповідно до наведених вище норм має право на компенсацію виплаченого страхового відшкодування, у зв`язку з чим з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача сплачене страхове відшкодування в сумі 14 219,00 грн.
Виходячи з викладеного, а також враховуючи не надання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Оберіг» підлягають задоволенню, оскільки обґрунтовані належними доказами та відповідають положенням чинного законодавства.
Разом з тим, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
11.03.2024 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» та адвокатом Стецюра О.В. був укладений договір про надання професійної правничої допомоги (а.с.13-14). Позивач зобов`язався сплатити за надання правової допомоги суму у розмірі 7 300,00 грн., яка відповідає детальному розрахунку вартості правової допомоги та акту виконаних робіт, підписаному клієнтом та адвокатом. Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України, суд у зв`язку із задоволенням позовних вимог, приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача, за відсутності заперечень останнього, витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката на користь позивача у розмірі 7 300,00 грн.
Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжної інструкції №8556 від 15.03.2024 року у сумі 2 422,40 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1-18, 76-82, 95, 131, 133, 137, 141, 228, 229, 235, 244, 245, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» грошові кошти у розмірі 14 219 (чотирнадцять тисяч двісті дев`ятнадцять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» судові витати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 7 300 (сім тисяч триста) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг», , адреса: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , однак зареєстрованим за вказаною адресою не значиться.

Повне рішення складено 24.04.2024 року.

Суддя Н.В. Баркова