КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У грудні 202 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулось до суду з даним позовом, який обґрунтовано тим, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 та є споживачами послуг, які надає позивач. Відповідачі отримують послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, при цьому не виконують зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість, яку позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів з урахуванням нарахованих штрафних санкцій..

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідачі своєчасно з червня 2015 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з липня 2015 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 23 лютого 2022 року в розмірі 104 413,63 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення становить 14 451,57 грн та заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 89 962,06 грн.

Також позивач відповідно до ст.625 ЦК України вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з солідарно з відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з центрального опалення та постачання гарячої води у розмірі 137 628,36 грн, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 104 413,63 грн, 3% річних у розмірі 9 530,11 грн та 23 684,62 грн - інфляційної складової боргу, а також судові витрати в розмірі 2481,00 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі в частині вимог до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, в іншій частині відкрито провадження і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року позов ТОВ «Євро-Реконструкція» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з центрального опалення та постачання гарячої води у розмірі 137 628,36 грн, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 104 413,63 грн, 3% річних у розмірі 9 530,11 грн та 23 684,62 грн - інфляційної складової боргу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішенняДарницького районного суду міста Києва від 14 березня 2023 рокускасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Євро-Реконструкція» в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вона та її сестра - ОСОБА_3 в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , не проживають.

Вказує, що ОСОБА_4 з 2008 року проживає за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_3 (інвалід 3 групи), з 2017 року проживає за адресою: АДРЕСА_4 , тобто останні не є отримувачами житлово- комунальних послуг з центрального опалення та постачання гарячої води та не можуть нести солідарну відповідальність.

Крім того, ТОВ «Євро-реконструкція» пропустилизагальний строк позовної давності, останні в позовній заяві просили стягнути заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за період з 01 червня 2015 року по 23 лютого 2022 року.

27 червня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від позивача ТОВ «Євро-Реконструкція» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останні зазначають, що період виникнення заборгованості за надані послуги, місце постійного проживання відповідачів у квартирі підтверджується наявним в матеріалах справи Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва, а відповідно дані особи є споживачами наданих до квартири послуг та належними співвідповідачами по справі.

Крім того, проживання в іншому місці не звільняє відповідачів від сплати комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено їх реєстрацію у квартирі, що свідчить про те, що вони є користувачами наданих послуг.

У відзиві звернуто увагу на те, що обов`язку періодичної перевірки кількості осіб, які мають зареєстроване місце проживання у квартирі або кількість фактично проживаючих осіб, у виконавця немає, плата за надані послуги нараховується у відповідності до достовірних відомостей, наданих споживачем.

Відповідачі, із заявами щодо незгоди з приводу розміру нарахованих їм згідно направлених квитанцій коштів за надані послуги до ТОВ «Євро-Реконструкція» не звертались, а тому, на думку позивача, визнали факт спожитих послуг.

Щодо доводів апеляційної скарги про застосування строків позовної давності, ТОВ «Євро-Реконструкція» у відзиві вказує на те, що п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений

Тому, виходячи положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

Оскільки, з 12 березня 2017 року строк позовної давності продовжений, відтак, борг у період з березня 2017 року по 23 лютого 2022 року нарахований в межах строку позовної давності, а відповідно подана відповідачем заява про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності може бути застосована судом лише до частини заявлених позивачем позовних вимог за послугу з централізованого опалення у період з червня 2015 року по 12 березня 2017 року, за послугу з гарячого водопостачання у період з липня 2015 року по 12 березня 2017 року.

Оскільки, 3% річних та інфляційні втрати, які передбачені ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання і мають компенсаційний характер, тому до положення даної ст. закону застосовується загальний строк позовної давності.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в буд. АДРЕСА_5 , здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії №198 від 01 червня 2012 року.

Судом першої інстанції встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується відомостями з Реєстру територіальної громади м. Києва.

Тобто відповідачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є споживачами послуг в період виникнення боргу з центрального опалення та постачання гарячої води за послуги, що здійснюються ТОВ «Євро-реконструкція» за адресою: кв. АДРЕСА_1 .

Останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_4 за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА значиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до розрахунку, наданого ТОВ «Євро-Реконструкція» відповідачі неналежним чином виконують свої зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чиму останніх утворилася заборгованість, яка станом на 23 лютого 2022 року становить 104 413,63 грнта складається з заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 89 962,06 грн, послуг з централізованого опалення у розмірі 14 451,57 грн, що підтверджується копіями наявних рахунків в матеріалах справи.

Ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»визначено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні хододною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV (редакції, що була чинною начас виникнення спірних правовідносин), ч. 2ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Ст. ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»№2189-VIII визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачами наданих позивачем послуг з централізованого опалення за період з 01 червня 2015 року по 23 лютого 2022 року, а за послуги з постачання гарячої води за період з липня 2015 року по 23 лютого 2022 року.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи солідарно з відповідачівна користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення станом на 23 лютого 2022 року в розмірі 137 628,36 грн, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Проте, колегія суддів не погоджується в повній мірі з висновком суду щодо стягнення заборгованості з відповідачів за надані послуги з централізованого опалення за період з 01 червня 2015 року по 23 лютого 2022 року, а за послуги з постачання гарячої води за період з липня 2015 року по 23 лютого 2022 року, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглядав справу в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, що обмежило права відповідачів подати як докази на обґрунтування своїх заперечень проти позову, так і заяву про застосування строку позовної давності.

Колегія суддів приходить до висновку, щопозовні вимоги заявлені до відповідачів підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_4 , звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, вказувала на те, що позивач ТОВ «Євро-Реконструкція» звернувся до суду з даним позовом з пропуском строку позовної давності.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Євро-Реконструкція» вказує на те, що, з урахуванням поданої відповідачем заяви про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності, строк позовної давності може бути застосованолише до частини заявлених позивачем позовних вимог про стягнення заборгованості з централізованого опалення за період з червня 2015 року по 12 березня 2017 року, а за послуги з постачання гарячої води з липня 2015 року по 12 березня 2017 року.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №200/11343/14-ц викладено правову позицію, згідно якої відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 року (заява № 14448/88, § 33).

Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з постанововою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України продовжувався.

При цьому, Законом України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»), до 06 серпня 2020 року були продовжені саме процесуальні строки, визначені ЦПК України. Натомість строки, визначені пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зокрема строки визначені нормами матеріального права - ст.ст. 257 і 258 ЦК України, таких змін та (або) обмежень вищевказаним Законом не зазнали і, відповідно, вважаються продовженими і на час розгляду цієї справи апеляційним судом.

З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що наслідки строку позовної давності застосовуються відносно тієї особи, яка їх заявляє.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що до вимог про стягнення заборгованості з відповідачів запослуги з централізованого опалення за період з червня 2015 року по 12 березня 2017 року, та за послуги з постачання гарячої води за період з липня 2015 року по 12 березня 2017 року має бути застосовано наслідки пропуску строку позовної давності.

ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює постачання теплової енергії до вказаного багатоквартирного житлового будинку, що підтверджується актами включення/відключення централізованого опалення у будинку. Даніакти підтверджують початок та кінець опалювальних сезонів за період.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року за послуги з: централізованого опалення у розмірі 11 102,38 грн.; постачання гарячої води - 72259,34 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вже встановлено судом ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює постачання теплової енергії та гарячого водопостачання до вказаного багатоквартирного житлового будинку.

Доказів того, що у зазначений період послуги, що надає позивач, відповідачами не споживались, надано не було. Із заявою про те, що відповідачі не проживають за вказаною адресою, вони до ТОВ «Євро-Реконструкція» не звертались.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі зареєстровані у зазначеній вище квартирі, а тому є споживачами наданих позивачем послуг у вказаній квартирі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 вересня 2019 року у справі № 335/479/17, провадження № 61-22435св18.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що вона та її сестра не є споживачами наданих позивачем послуг, оскільки не проживають за адресою: кв. АДРЕСА_1 , колегія суддів відхиляє, особи, які зареєстровані за вказаною адресою зберігають за собою право проживання у житловому приміщенні, а відтак останні зобов`язані сплачувати за надані їм послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, розрахунок 3% річних проводиться за формулою: RPS=S*Q*V/D/100, де S - сума заборгованості, Q - кількість днів прострочки, V -3%, D - кількість днів у році, 100 - 100%.

Отже, з відповідачів на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» підлягають стягненню 3% річних в розмірі 5904,67 грн за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Розрахунок інфляційних втрат обчислюється за такою формулою: IV=(S*I / 100 - S) *Q/DM, де S - сума заборгованості, I - індекс інфляції, Q - кількість днів прострочки, DM - кількість днів у місяці, 100 - 100%.

Отже, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 13522,67 грн за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послугу з централізованого опалення в сумі 11102,38 грн та за послугу з постачання гарячої води у розмірі 72259,34, інфляційну складову боргу у розмірі 13522,67 грн та 3% річних у розмірі 5904,30 грн за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Щодо судових витрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити зміну розподілу судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2481,00 грн.

Предметом позову ТОВ «Євро-Реконструкція» є стягнення з відповідачів суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка у загальному розмірі складає 137 628,36 грн.

За результатами апеляційного розгляду справи колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 102788,69 грн, що становить 74,68% розміру задоволених вимог.

Тобто, виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу на 25,32 %.

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума судових витрат у розмірі 910,53 грн, тобто по 303,51 грн з кожного з відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги часткового заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 11 102,38 грн (одинадцять тисяч сто дві гривні тридцять вісім копійок), за послуги з постачання гарячої води - 72 259,34 грн (сімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят дев`ять гривень тридцять чотири копійки), 3 відсотки річних у розмірі 5904,30 грн (п`ять тисяч дев`ятсот чотири гривні тридцять копійок), інфляційна складова боргу у розмірі 13 522,67 грн (тринадцять тисяч п`ятсот двадцять дві гривні шістдесят сім копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судові витрати у розмірі по 303,51 грн (дев`ятсот десять гривень п`ятдесят три копійки) з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3

Повний текст постанови складений 04 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар