ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/375/23 Номер провадження 22-ц/814/863/24Головуючий у 1-й інстанції Назарьова Л. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Кристалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 серпня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Назарьової Л.В. в м.Кобеляки ,-

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року АТ «Кристалбанк» звернувся до районного суду з даним позовом. Зазначав, що 25 травня 2018 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про встановлення овердрафту № К/05/2018/01-13, згідно якого Банк надав позичальнику кредит на умовах овердрафту в сумі, що не перевищує визначеного цим договором ліміту овердрафту, та складає 150 000,00 грн. Період кредитування становить з 25.05.2018 року по 25.05.2019 року включно.

Відповідно кредит надавався позичальнику шляхом встановлення ліміту овердрафту на його поточний рахунок з використанням платіжної картки, відкритий на підставі договору на обслуговування карткового рахунку, грошових сум в межах ліміту овердрафту в день здійснення операцій з оплати товарів, послуг або отримання готівки, погашення процентів за користування кредитом на умовах овердрафту, сплату комісійних винагород за розрахунково-касове обслуговування поточного рахунку згідно договору на обслуговування КР.

Розмір процентної ставки за користування кредитом становить 38% річних.

Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тому станом на 31.10.2021 року за ОСОБА_1 по укладеному кредитному договору утворилася заборгованість на загальну суму 390 454,11 грн., яка складається із простроченої заборгованості за овердрафтом 149 879,31 грн., простроченої заборгованості по процентам за овердрафтом 238 974,80 грн. та нарахованих доходів 1600,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на користь АТ «Кристалбанк» заборгованість за кредитним договором про встановлення овердрафту № К/05/2018/01-13 від 25.05.2018 року у розмірі 390 454,11 грн і понесені судові витрати.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 серпня 2023 року позов акціонерного товариства «Кристалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Стягнуто із ОСОБА_1 , на користь акціонерного товариства «Кристалбанк» заборгованість за кредитним договором про встановлення овердрафту № К/05/2018/01-13 від 25.05.2018 року у сумі 390 454,11 гривень, яка складається із:

- прострочена заборгованість за овердрафтом 149 879,31 грн;

- прострочена заборгованість по процентам за овердрафтом 238 974,80 грн;

- нараховані доходи 1600,00 грн

Стягнуто із ОСОБА_1 , на користь акціонерного товариства «Кристалбанк» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5856,81 грн.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ «Кристалбанк» відмовити.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано те, що позивачем пред`явлено вимогу по стягнення відсотків, які нараховані після спливу визначеного договором строку кредитування, що суперечить правовим висновкам Верховного Суду.

Вказує, що з приводу даної заборгованості 05.09.2019 року був виданий виконавчий напис нотаріуса, яким було звернуто стягнення з відповідача на користь позивача за період з 25.05.2018 року по 13.05.2019 року суму у розмірі: 149879, 31 грн. заборгованості по кредиту, 25997,20 грн. заборгованість по процентам та комісії, 3000 грн.- плати за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 178876,51 грн.

Звертає увагу, що однієї з підстав для скасування рішення, є не застосування судом при ухваленні оскаржуваного рішення вимог ст. 258 ЦК України щодо строків позовної давності при стягненні неустойки.

У відзиві АТ «Кристалбанк» посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення районного суду залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, які належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 30.04.2018 року ОСОБА_1 підписав Заяву - анкету про отримання кредиту в ПАТ «Кристалбанк» у розмірі 150 000,00 грн для споживчих цілей строком на 12 місяців, з відсотковою ставкою 38 %, комісія одноразова 0 % .

25 травня 2018 року між АТ «Кристалбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про встановлення овердрафту №К/05/2018/01-13, відповідно до умов якого Банк надає позичальнику кредит на умовах овердрафту в сумі 150 000 грн. на строк до 24 травня 2019 року.

За розрахунками банку заборгованість по договору становить 390 454,11 грн, яка складається із простроченої заборгованості за овердрафтом 149 879,31 грн, простроченої заборгованості по процентам за овердрафтом 238 974,80 грн та нарахованих доходів 1600,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 отримав у АТ «Кристалбанк» кредитні кошти та взяв на себе обов`язки по виконанню договору, однак свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 390 454,11 грн, то вона підлягає стягненню на користь Банку.

Колегія суддів частково погоджується з даним висновком.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною першою статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, відповідачем не доведена належними доказами відсутність простроченої заборгованості за овердрафтом в розмірі 149 879,31 грн. та заборгованості за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1600 грн., у зв`язку з чим колегія суддів вважає доведеними позовні вимоги про їх стягнення і рішення районного суду в цій частині слід залишити без змін.

Обгрунтовуючи розмір заборгованості в частині простроченої заборгованості по процентах за овердрафтом в розмірі 238 974,80 грн. Банк посилався на пункти 5.4 та 5.5 договору про встановлення овердрафту про те, що у випадку прострочення позичальником виконання зобов`язання по поверненню Банку суми боргу за договором він зобов`язаний відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу. У випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного ним Кредиту, він сплачує проценти в розмірі 60 % річних від простроченої суми згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в порядку обчислення та сплати пені відповідно до умов цього Договору (додатково до процентної ставки, вказаної в п. 3.3 цього Договору).

Між тим, статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, названою нормою Закону чітко встановлена відповідальність за неналежне виконання грошового зобов`язання, натомість умовами Договору від 25 травня 2018 року ця відповідальність ототожнена із порядком обчислення пені, що є нікчемним положенням в силу закону.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що: «визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наразі Верховний Суд у сфері кредитування не вбачає підстав для відступлення від правового висновку, викладеного у Постанові у справі №444/9519/12, що підтверджується Постановами Верховного Суду у справах №296/10217/15-ц від 07.07.2020 р., №912/1120/16 від 04.02.2020 р. і ця позиція є незмінною.

Не може бути прийнято до уваги посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 року у господарській справі № 910/17048/17, як неревалентне, оскільки правовідносини у справі, яка переглядається, не є подібними.

За таких обставин нарахування відповідачу заборгованості по процентах за овердрафтом після закінчення строку кредитування - 24 травня 2019 року є безпідставним та припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Як вбачається з розрахунку позивача, за травень 2019 року відповідачу нараховано відсотків 1971,04 грн., які і підлягають стягненню з ОСОБА_1 в межах строку кредитування (а.с.5).

Таким чином, позовні вимоги АТ «Кристалбанк» підлягають частковому задоволенню, а рішення районного суду зміні в частині стягнення заборгованості по процентах за овердрафтом.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, рішення районного суду підлягає також зміні в цій частині стягнення на користь позивача витрат по сплаті судового збору розмірі 2301,72грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 серпня 2023 року змінити в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Кристалбанк» простроченої заборгованості по процентах за овердрафтом, зменшивщи її розмір з 238 974,80 грн до 1971,04 грн. та судового збору з 5856,81 грн. до 2301,72грн.

В іншій частині рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 серпня 2023 року ( в частині стягнення простроченої заборгованості за овердрафтом в розмірі 149 879,31 грн. та нарахованих доходів 1600,00 грн ) залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.03.2024 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна