Справа № 134/2308/23
Провадження №22-ц/801/1530/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Фанда О. А.
Доповідач :Міхасішин І. В.
УХВАЛА

09 вересня 2024 рокуСправа № 134/2308/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: судді - доповідача: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, пені та коштів за виконання будівельних робіт,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 року,

встановив:

23 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав до Крижопільського районного суду Вінницької області позовну заяву (яка не містить повного найменування сторін та їх місця проживання чи перебування) з вимогами про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 2883,66 грн., пені за порушення строків перерахування коштів за виконані роботи; про зобов`язання ОСОБА_2 виплатити йому 6050 грн. за виконання будівельних робіт.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 січня 2024 року справу передано на розгляд Вінницького районного суду Вінницької області за територіальною юрисдикцією (підсудністю) (а.с. 22-23).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та повідомлено про необхідність протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали виправити зазначені в ухвалі недоліки, зокрема сплатити судовий збір (а.с. 25).

20 березня 2024 року ОСОБА_1 направив лист на адресу суду щодо виконання ухвали від 20 лютого 2024 року посилаючись на те, що сума, яку потрібно сплатити за подання позовної заяви для нього є непід`ємна, а тому просив суд врахувати його майновий стан та звільнити від сплати судового збору повністю або частково (а.с. 30).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 року у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву повернуто позивачу ОСОБА_1 , якому роз`яснено, що він не позбавлений права повторного звернення до суду з цією позовною заявою, після усунення обставин, що стали підставою для повернення позовної заяви (а.с. 33).

17 квітня 2024 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшов Акт складений ОСОБА_1 12 квітня 2024 року про відсутність документів, які були у додатку до позовної заяви, у тексті якого ОСОБА_1 зазначив, що копію ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 року він отримав 13 квітня 2024 року (а.с. 35).

16 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 року в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те що повертаючи позовну заяву суд першої інстанції вказав, що відомості з ДФС про відсутність доходів за період 1-4 кварталу 2022 року не є доказом його майнового стану за 2023 рік. Однак, це не є підставою для повернення позовної заяви, а підставою продовжити термін виконання попередньої ухвали та надати позивачу усунути недоліки виявлені судом після постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с. 39-40).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто йому з тих підстав, що під текстом поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги підпис відсутній (а.с. 43).

08 травня 2024 року ОСОБА_1 повторно подав подібну за змістом апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 року (а.с. 50-51).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто йому з тих підстав, що під текстом поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги підпис відсутній (а.с. 53-54).

28 травня 2024 року ОСОБА_1 втретє подав подібну за змістом апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 року (а.с. 59-60).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто йому з тих підстав, що зміст апеляційної скарги ОСОБА_1 свідчить про те, що вона не підписана апелянтом, зокрема не містить підпису під текстом апеляційної скарги або відміткою про наявність додатків (а.с. 62-63).

11 червня 2024 року ОСОБА_1 вчетверте подав подібну за змістом апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 червня 2024 року витребувано справу з Вінницького районного суду Вінницької області.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

08 липня 2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшов лист, за текстом якого ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Як на підставу звільнення від сплати судового збору посилається на Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 05 квітня 2024 року, згідно яких за період з 4 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня та на довідку Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31 березня 2023 року №1225-0200-0206-11 про те, що ОСОБА_1 пенсію та інші виплати не отримує (субсидію, пільги).

Ухвалою Вінницькогоапеляційного суду від 11 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги, раніше установлений ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2024 року, - сім днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На виконання вимог вказаної ухвали 23 липня 204 року ОСОБА_1 надав документ під назвою «Щодо виконання ухвали від 11.07.2024», який обґрунтований такими висловлюваннями:

«Ознайомившись зі змістом цієї ухвали суду, я вийшов до висновку, шо таку ухвалу варто залишити без задоволення »;

- зазначив, що в іншій справі за номером 128/1795/20 суд звільнив його від сплати на підставі аналогічної довідки»;

- «На мою думку, я вважаю що вимагання судом цілої низки непотрібних довідок зумовлена що мені краще заплатити судові побори аніж збирати цілу низку непотрібних довідок щоб звільнити від сплати судових поборів»;

Також просить врахувати постанову Верховного Суду від 22 серпня 2022 року № 120/19342/21, а також постанову Верховного Суду від 27 червня 2023 року у справі 120/3505/22.

Відповідно до частини 2 статті 359 ЦПК України питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому статтею 357 цього Кодексу.

Відповідно до наказу № 83/02-07 голови Вінницького апеляційного суду С. Медвецького від 01 липня 2024 року головуючий суддя Міхасішин І.В. з 22 липня 2024 року - 01 вересня 2024 року включно перебував у відпустці, що унеможливило завчасно вирішити питання відкриття провадження у цій справі.

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частини перша, друга та четверта статті 44 ЦПК України).

Наведений у частині другій статті 44 ЦПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Учасник судового процесу має користуватися процесуальними правами саме з метою виконання завдання цивільного судочинства, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо ж такий учасник здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (образити, принизити суд, його суддів, інших учасників процесу, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції тощо), він виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 44, пункті 1 абзацу другого частини четвертої статті 135, частині дев`ятій статті 141, частині першій статті 143, пункті 5 частини першої статті 144, статті 148 ЦПК України (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 липня 2021 року у справі № 9901/235/20, ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/598/19).

Дії учасника справи чи його представника мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом такими особами неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, суду, суддів тощо. У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасник судового процесу має ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, суду та конкретних суддів. Суд не має толерувати використання у процесуальних заявах образливих характеристик (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19, від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, від 08 липня 2021 року у справі № 9901/235/20, ухвалу від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/598/19).

У заяві на виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного суду від 23 липня 2024 року ОСОБА_1 використовує висловлювання на адресу суду, які виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, зокрема такі: «…Ознайомившись зі змістом цієї ухвали від 11.07.2024 року надавши оцінку виявлені судом недоліків апеляційної скарги, вважаю, шо така ухвала підлягає залишенню без задоволення…», «…є вимагання цілої низки непотрібних довідок такі як відомості про нерухоме майно та транспортні засоби та інше…», «…На мою думку, я вважаю що вимагання судом цілої низки непотрібних довідок зумовлена що мені краще заплатити судові побори аніж збирати цілу низку непотрібних довідок щоб звільнити від сплати судових поборів..».

Вказані висловлювання скаржника є неприпустимими при оформленні процесуальних документів до суду, не спрямовані на виконання завдання цивільного судочинства, а є виявом зневаги до суду та судової системи в цілому враховуючи, що такі дії, поєднані з систематичним невиконанням вимог процесуального законодавства та суду при поданні апеляційних скарг, про що свідчить практика Верховного Суду і Вінницького апеляційного суду за скаргами ОСОБА_1

ОСОБА_1 як на підставу звільнення від сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги посилається на Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 05 квітня 2024 року, згідно яких за період з 4 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня та на довідку Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31 березня 2023 року №1225-0200-0206-11 про те, що ОСОБА_1 пенсію та інші виплати не отримує (субсидію, пільги).

Сама по собі інформація яка міститься у поданих ОСОБА_1 документах не підтверджує факту скрутного матеріального стану заявника, а лише свідчить про те, що він не є пенсіонером, і не звертався за призначенням субсидії або для її призначення відсутні підстави визначені законом.

Довідка про відсутність доходів за четвертий квартал 2022 року - четвертий квартал 2023 року не є беззаперечним і достатнім доказом скрутного майнового стану апелянта та не підтверджує достовірність тієї обставини, що останній не може сплатити судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Інших доказів, які б підтверджували майновий стан апелянта, матеріали справи не містять.

Надані ОСОБА_1 відомості свідчать лише про те, що в нього відсутні доходи, які підлягають оподаткуванню, причому не за попередній календарний рік (2023), як того вимагає пункт 1 частини 1 статті 8 ЗУ «Про судовий збір», а Довідка підтверджує те, що в домогосподарстві, членом якого він є, не призначена субсидія, що не може слугувати доказом скрутного матеріального становища. Відтак надані ним докази не містять інформації про дійсний майновий стан ОСОБА_1 , а саме це, з огляду на частину 1 частину 2 статті 8 ЗУ «Про судовий збір» є визначальним для вирішення питання про звільнення особи від сплати судового збору.

Передбачений законом розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду не є надмірним та не свідчить про наявність перешкод у доступі до правосуддя. Аналогічний правовий висновок закріплений також і в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2023 року у справі № 905/1630/15 (провадження № 61-3022ск23).

Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

Відтак апеляційний суд виснує, що надані ОСОБА_1 відомості на підтвердження підстав для звільнення його від сплати судового збору, на переконання суду, не є беззаперечними документами, які підтверджують майновий стан скаржника та відсутність у нього можливості сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн, що не є значною сумою, а отже підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Посилання позивача ОСОБА_1 на справу № 128/1795/20 Вінницького апеляційного суду та постанову Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі № 120/6039/22, як на підтвердження достатності поданих ним документів, що підтверджують підстави для звільнення його від сплати судового збору, апеляційним судом відхиляються, оскільки такі обставини встановлюються судом у кожному випадку окремо залежно від обставин кожної окремої справи.

Хоча апеляційний суд і зазначив про зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами, проте з огляду на приписи частини 3 статті 44 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку про повернення апеляційної скарги не через зловживання процесуальними правами, а через не усунення недоліків апеляційної скарги, а саме ненадання доказів сплати судового збору за відсутності підстав для звільнення від сплати судового збору (в порядку частини 2 статті 357 ЦПК України).

Керуючись ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 рокувважати неподаною та повернути цій особі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.В. Міхасішин

Судді Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник