КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Грищенко Інни Віталіївни, яка представляє інтереси Акціонерного товариства «Таскомбанк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 квітня 2024 року про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про внесення змін до договору поруки та визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Таскомбанк», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про внесення змін до договору поруки та визнання поруки припиненою.

В своїх вимогах позивач просив визнати недійсним Договір про внесення змін №2 від 14.09.2010 року до Договору поруки №16И від 29.11.2007 року та визнати припиненою поруку за Договором поруки №16И від 29.11.2007 року.

Позовні вимоги обгрунтовані, зокрема, тим, що позивач не підписував зазначений договір про внесення змін до договору поруки.

02.10.2023 року до суду першої інстанції надійшло клопотання представника позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи з тих підстав, що позивачу стало відомо про оскаржуваний Договір про внесення змін №2 від 14.09.2010 року до Договору поруки №16И від 29.11.2007 року лише у серпні 2022 року та він не підписував його. Без проведення почеркознавчої експертизи спір вирішити неможливо, як і не можливо встановити всі обставини справи, оскільки для з`ясування обставин чи підписував позивач оскаржуваний договір необхідні спеціальні знання, якими ані суд, ані сторони не володіють.

На вирішення експертів представник позивача просив поставити таке запитання:

- чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 на документі «Договір про внесення змін №2 від 14.09.2010 року до Договору поруки №16И від 29.11.2007 року» власноручно ОСОБА_1 чи іншою особою?

Проведення зазначеної експертизи заявник просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертизи.

Ухвалою Шевченківського районного суду Київського області від 09 квітня 2024 року клопотання представника позивача задоволено, призначено у справі судову почеркознавчу експертизу.

На вирішення експертизи поставлено запитання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 на документі «Договір про внесення змін №2 від 14.09.2010 року до Договору поруки №16И від 29.11.2007 року» власноручно ОСОБА_1 чи іншою особою?

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6), попереджено їх про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України - за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Не погодившись з вказаною ухвалою, адвокат Грищенко Інна Віталіївна, яка представляє інтереси Акціонерного товариства «Таскомбанк», подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що при зверненні з позовом до суду першої інстанції позивачем було додано копії документів, при цьому зазначено в позовній заяві про наявність оригіналів цих документів в тому числі договору про внесення змін № 2. При цьому позивач, не заявляв заперечення щодо невідповідності копії договору поруки № 16 И від 29.11.2007 року оригіналу, тим самим відсутні підстави вважати, що договір поруки № 16 И від 29.11.2007 року не є доказом, який не береться судом першої інстанції до уваги. Крім того, позивач у поданому клопотанні про призначення почеркознавчої експертизи не ставив питання відносно не підписання ним договору поруки.

Звернула увагу на те, що позивачем 16.11.2016 року був підписаний договір про внесення змін № 3 до договору поруки від 29.11.2007 року № 16И. Тобто обсяг відповідальності поручителя на сьогоднішній день визначається договором поруки, в редакції договору про внесення змін № 3 від 16.11.2016 року до договору поруки №16И від 29.11.2007 року. Отже, позивач не має заперечень щодо наявності недостовірного підпису на договорі поруки, договорі про внесення змін №1 від 07.12.2009 року до договору поруки №16И від 29.11.2007 року та договорі про внесення змін №3 від 16.11.2016 року до договору поруки №16И від 29.11.2007 року, тим самим підтверджує наявність власного волевиявлення при укладенні договору поруки.

Таким чином представник апелянта вважає, що у випадку призначення судом судової експертизи, дані, які будуть нею встановлюватися не входять до предмету доказування, а тому висновок експерта не зможе замінити інші наявні в матеріалах справи письмові докази, які не є об`єктом експертного дослідження.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив до суду апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про призначення судово почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції врахувавши підстави та предмет позову, обгрунтовував свої висновки тим, що ОСОБА_1 категорично заперечує факт підписання ним оскаржуваного договору, з`ясування питання про те, чи підписував він даний документ належить до предмету доказування у даній справі, визначення чи підписував позивач оскаржуваний договір відноситься до компетенції експерта і без з`ясування цього питання не можливо вирішити спір по суті, встановлення зазначених обставин потребує спеціальних знань, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення заявленого клопотання та призначення по справі судової почеркознавчої експертизи.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як, зокрема, висновками експертів.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ч.3 ст.103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто, експерта чи експертну установу визначає суд. Зі змісту наведеної норми вбачається, що суд з врахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 ЦПК України якщо суд доручає проведення експертизи кільком експертам чи експертним установам, суд в ухвалі призначає провідного експерта або експертну установу.

Встановлено, що у вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Таскомбанк», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про внесення змін до договору поруки та визнання поруки припиненою.

02.10.2023 року до суду першої інстанції надійшло клопотання представника позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи з тих підстав, що позивачу стало відомо про оскаржуваний Договір про внесення змін №2 від 14.09.2010 року до Договору поруки №16И від 29.11.2007 року лише у серпні 2022 року та він не підписував його. Без проведення почеркознавчої експертизи спір вирішити неможливо, як і не можливо встановити всі обставини справи, оскільки для з`ясування обставин чи підписував позивач оскаржуваний договір необхідні спеціальні знання, якими ані суд, ані сторони не володіють.

На вирішення експертів представник позивача просив поставити питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 на документі «Договір про внесення змін №2 від 14.09.2010 року до Договору поруки №16И від 29.11.2007 року» власноручно ОСОБА_1 чи іншою особою?

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 посилався на те, що у серпні 2022 року позивачу стало відомо, що протягом дії кредитного договору та договору поруки, АТ «ВТБ Банк», без повідомлення майнового поручителя ОСОБА_1 , укладав з боржником додаткові договори до Кредитного договору, якими вносив зміни до умов Кредитного договору, в частині зміни збільшення відсоткової ставки та строку виконання умов Кредитного договору, а також зміни валюти зобов`язання, що порушило права майнового поручителя та збільшило строк та обсяг його відповідальності без його на те згоди.

Крім того, в позовній заяві вказано на те, що позивачу вперше стало відомо про існування Договору про внесення змін № 2 від 14.09.2010 року до Договору поруки № 16И від 29.11.2007 року, якого позивач, як майновий поручитель, не підписував, а підписи у графі «поручитель» відрізняється від його особистого підпису.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що факт наявності волевиявлення позивача на укладення оскаржуваних договорів входить до предмету доказування у цій справі, та від таких обставин залежить правильне вирішення спору, для їх встановлення необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності призначення судової почеркознавчої експертизи у справі.

Оскільки судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності призначення у справі судової технічної експертизи документа для встановлення обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги.

Колегія суддів наголошує на тому, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Доводи апеляційної скарги про те, що призначення у справі експертизи є недоцільним, з огляду на те, що дані які будуть нею встановлюватися не входить до предмету доказування, а тому висновок експерта не зможе замінити інші наявні в матеріалах справи письмові докази, які не є об`єктом експертного дослідження, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі доводи не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на те, що відповідь на поставлені стороною позивача питання мають значення для повного та об`єктивного вирішення спору, враховуючи, що сторони не мають погодженої думки зі спірних питань.

Як встановлено судом, позивач обґрунтовував свій позов саме не укладенням спірних договорів, отже для з`ясування цих обставин і призначено судову почеркознавчу експертизу у справі. Судова експертиза як один із засобів доказування, сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна вимога про визнання договору поруки припиненим є неналежним способом захисту прав та інтересів поручителя, який стверджує про зміну основного зобов`язання без його згоди, внаслідок чого збільшився обсяг його ж выдповыдальності, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вказане стосуються розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги про те, що призначення судової експертизи спрямоване на затягування розгляду справи, суд апеляційної інстанції відхиляє, як безпідставні, оскільки як вбачається з матеріалів справи представник позивача заявив дане клопотання про проведення судової експертизи вперше, що є право останнього відповідно до норм ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Грищенко Інни Віталіївни, яка представляє інтереси Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «04» вересня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник