Справа № 172/1014/24
Провадження № 2/172/412/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2024 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г.

за участі секретаря судового засідання - Глушко О.М.

представника позивача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Попаснянської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що вона є власником однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Усі правовстановлюючі документи були знищені разом із квартирою під час збройної агресії російської федерації у червні 2022 року під час артилерійського обстрілу, що підтверджується витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000222. Попаснянська міська війська адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області у листі від 06.03.2024 року повідомила, що архіви Попаснянського БТІ не були евакуйовані, наразі знаходяться на тимчасово окупованій території, доступ до них відсутній, стан їх збереження та місцезнаходження не відоме. Записи про право власності в Єдиному державному реєстрі нерухомого майна на вищевказану квартиру відсутні. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 16.04.2024 року відмовлено у реєстрації права власності на нерухоме майно у зв`язку з неможливістю встановити факт набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Єдиними доказами, що позивачка має у власності вказану квартиру є договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 16.03.2007 року, в якому вказується що позивачка є власником квартири; домова книга, де зазначено, що позивачка була зареєстрована у вказаній квартирі; квитанції про оплату позивачкою комунальних послуг. Просить суд визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , звільнити її від сплати судового збору.

Ухвалою від 20.06.2024 року провадження у справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, відстрочено позивачці сплату судового збору за подання позовної заяви до суду до першого підготовчого засідання, але не пізніше як до ухвалення судового рішення у справі.

Представник позивачки ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач про день та час судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

Відповідно до паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_2 та довідки від 24.05.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивачка з 2017 року має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.03.2024 року вбачається, що записи у реєстрах щодо об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

З відповіді Попаснянської міської військової адміністрації Луганської області на звернення позивачки встановлено, що архіви Попаснянського БТІ не були евакуйовані, наразі знаходяться на тимчасово окупованій території, доступ до них відсутній, стан їх збереження та місцезнаходження не відоме.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 16.04.2024 року відмовлено у реєстрації права власності на нерухоме майно у зв`язку з неможливістю встановити факт набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні

№ 0000222 від 02.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП в Вінницькій області із заявою про вчинення злочину, а саме: про те, що приблизно у червні 2022 року під час артилерійського обстрілу військовослужбовцями рф була зруйнована квартира

АДРЕСА_2 .

На підтвердження позовних вимог позивачка надала в копіях договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 16.03.2007 року, в якому вказується що позивачка є власником квартири

АДРЕСА_2 ; домову книгу, де зазначено, що позивачка була зареєстрована у вказаній квартирі і знята з реєстрації; квитанції про оплату позивачкою комунальних послуг за різні періоди 2005-2006, 2009 роки. Зазначені документи містять адресу:

АДРЕСА_1 , прізвище ініціали абонента ОСОБА_2 і відносяться до різних часових періодів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

В ході розгляду справи суд встановив, що договір про утримання прибудинкової території з позивачкою як власником від 16.03.2007 року та квитанції про сплату за опалення за період з 2005 по 2009 року містять розбіжності, оскільки в цих документах платником вказані різні особи. Суд не вважає ці докази достатніми та достовірними, так як вказівка про позивачку як платника могла бути (у квитанціях, зокрема) виконана як на власника особового рахунку до його переоформлення на іншу особу, а оплата могла бути здійснена іншими особами. Крім того після 2009 року не надано жодної квитанції, а позивачка з 2017 року зареєстрована по АДРЕСА_4 .

З довідки внутрішньо переміщеної особи видно, що місце проживаня позивачки зареєстроване за іншою адресою. Така ж інформація зазначена і в паспорті. З домової книги видно, що позивачка знята з реєстрації по АДРЕСА_5 . Зазначені факти можуть свідчити про відчуження квартири позивачкою до її руйнування.

Достатніх, достовірних та допустимих доказів на спростування вказаних осбтавин позивачкою не надано.

Крім цього, витяг з ЄРДР за заявою позивачки не може бути достатнім доказом, так як органи поліції в результаті отримання заяви про злочин зобов`язані зареєструвати її до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Також заяву подано лише у травні 2024 року, хоча квартира зруйнована як вказано у позові приблизно у червні 2022 року.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, так як позивачка не надала суду достатніх, достовірних та допустимих доказів які б вказували на те, що вона є власником квартири за вищевказаною адресою.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 316, 317, 319, 328, 334, 392 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Попаснянської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк