Справа № 527/954/24
провадження 2/527/478/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Павлійчук А.В.,

за участю секретаря судового засідання Козинко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине Полтавської області справу за позовом ОСОБА_1 до Глобинського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Глобинського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна, в якому вказував, що є власником будинку АДРЕСА_1 .

В січні 2024 року позивач вирішив зареєструвати право власності на вище вказаний будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, звернувшись до державного реєстратора стало відомо, що відповідно до постанови державного виконавця на його житловий будинок накладено арешт.

Відповідно до відповіді Глобинського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, постановою державного виконавця б/н від 17.04.2007 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 , а саме житловий будинок АДРЕСА_1 . Однак будинок ніколи не належав ОСОБА_2 , а придбавася ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 .

Позивач просить суд зняти арешт з належного йому будинку, оскільки він порушує його права як власника та унеможливлює в подальшому вільне розпорядження його нерухомим майном.

Про судове засідання сторони були належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи.

Позивач та його представник, просили розглянути справу у судовому засіданні за їх відсутності, позов підтримали, просили задовольнити, про що подали письмову заяву.

Представник відповідача Глобинського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не повідомив про причини неявки свого представника у судове засідання.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до копії Договору купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями укладеним 28 листопада 2003 року посвідченим нотаріусом та зареєстрованим в реєстрі № 2020, ОСОБА_1 належить нерухоме майно за адресою : АДРЕСА_1 ., який останні придбав у ОСОБА_3 .

Відповідно до відповіді Глобинського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № _8543/17.3-34 від 06.02.2024 року з інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Дуржавному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майно встановлено, що постановою державного виконавця б/н від 17.04.2007 накладено арешт на майно боржника, ОСОБА_2 , а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Тобто державний виконавець помилково вказав житловий будинку під час накладення арешту, не перевіривши право власності за вказаним боржником.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Позивач має намір вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Згідно із ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Наведе свідчить про те, що безпідставне обтяження майна позивача, а саме нерухоме майно, яке належить позивачеві на праві власності, перешкоджає позивачеві, як власнику, у реалізації права власності, зокрема прав володіння, користування та розпорядження власністю.

Тому, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Тому, необхідно звільнити з-під арешту нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, ст.ст. 50, 59, 60 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 197, 200, 258, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Позов представника ОСОБА_1 задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , накладеному на підставі постанови державного виконавця Глобинського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції б/н від 17.04.2007 року.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. В. Павлійчук