Номер провадження: 22-ц/813/2624/24
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мутаф Володимира Андрійовича на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання у справі за заявою АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення його до виконання, боржник ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором та поновлення строку на пред`явлення його до виконання, посилаючись на те, що оригінал виконавчого листа було втрачено не з вини стягувача, а виконавче провадження знищено за терміном зберігання.

При цьому, як зазначає заявник, він неодноразово цікавився рухом виконавчого провадження, звертався із численними запитами щодо стану виконавчого провадження, та як тільки дізнався, що виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого листа, який на адресу стягувача не надходив, відразу звернувся з цією заявою до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року заяву АТ «Державний ощадний банк України» - задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-2886/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 2018-н від 16.10.2007 року у сумі 261 842,55 гривень, державне мито - 1700,00 гривень, 30 гривень на ІТЗ, а всього 263 572, 55 гривні.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Мутаф Володимир Андрійович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року скасувати, та відмовити АТ «Державний ощадний банк України» у задоволенні заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У частині першій статті 130 ЦПК України зазначено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Аналіз частини шостої статті 128, частини першої статті 130 ЦПК України дає підстави для висновку, що судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи лише у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси (Постанова Верховного Суду від 08.05.2023 року у справі № 201/9898/19).

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 сформульовано висновок про те, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то потрібно припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому потрібно виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, апелянт в судове засідання, призначене на 27.02.2024 року на 15:00 годину не з`явився.

Від представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Мутаф Володимира Андрійовича надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його присутності.

Присутня в судовому засіданні представник АТ «Державний ощадний банк України» не заперечувала проти розгляду справи за відсутності апелянта.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи заяву, поновлюючи строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видаючи дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-2886/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 2018-н від 16.10.2007 року у сумі 261 842,55 гривень, державне мито - 1700,00 гривень, 30 гривень на ІТЗ, а всього 263 572, 55 гривні, суд першої інстанції виходив з її обгрунтованості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-2886/09 за позовною заявою ВАТ «Державний ощадний банк України» (надалі - АТ «Ощадбанк»/Банк) до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;

- 30.11.2009 року ухвалено Суворовським районним судом м. Одеси рішення по справі № 2-2886/09, яким позовні вимоги АТ «Ощадбанк» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 2018-н від 16.10.2007 року у сумі 261 842,55 гривень, державне мито - 1700,00 гривень, 30 гривень на ІТЗ, а всього стягнуто 263 572,55 гривень. Вказане рішення набрало законної сили 05.01.2010 року;

- 25.01.2010 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчі листи № 2-2886/094;

- 01.03.2010 року за вих. № 18юр/1097 на адресу Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було направлено заяву про відкриття виконавчого провадження разом з оригіналом виконавчого листа № 2-2886/09 від 25.01.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та судових витрат у загальному розмірі 263 572.55 гривень;

- 05.03.2010 року державним виконавцем Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження;

- АТ «Ощадбанк» неодноразово цікавився рухом виконавчого провадження, зокрема, на адресу Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області були направлені численні запити: № 18-12/10568 від 23.09.2011; № 26-1/1204/3489 від 18.04.2013; № 28/01-03/22484 від 22.10.2015; № 113.20/7860/0313-072 від 26.06.2017 та повторно № 113.20-13/2018-Н/2050/104329/2019-15/вих. від 17.12.2019 року;

- 18.12.2019 року на адресу АТ «Ощадбанк» надійшов лист Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області № 32781 від 18.12.2019 року з якого вбачається, що виконавче провадження за виконавчим листом Суворовського районного суду м. Одеса № 2-2886/09 від 25.01.2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості та судових витрати у загальній сумі - 263 572,55 грн. перебувало на виконанні у відділі ДВС, та 15.07.2010 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі ст. 40 п. 2 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи те, що строк зберігання вищевказаного провадження закінчився, виконавче провадження - ЗНИЩЕНО. Більш детальної інформації стосовно вищевказаного виконавчого провадження надати неможливо. Станом на 17.12.2019 року вищевказаний лист на виконанні в Другому Малиновському відділі ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області не перебуває.

Колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до пункту першого розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк на пред`явлення до виконання.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) Верховний Суд зазначив, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11034св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц (провадження № 61-17590св20), від 20 травня 2022 року у справі № 1005/7133/2012 (провадження № 61-21381св21) та від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14 (провадження № 61-2110св22, ЄДРСРУ №105402251).

Таким чином, питання видачі дублікату виконавчого листа є похідним від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент видачі судом виконавчого листа № 1521/3587/12 були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 21 Закону № 606-XIV в редакції на час ухвалення рішення суду 30.11.2009 року, набранням рішенням суду законної сили 05.01.2010 року і видачі виконавчого листа по цивільній справі № 2-2886/09 25.01.2010 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Встановивши, що:

- після набуття рішенням суду чинності у січні 2010 року, судом видавався виконавчий лист, який 01.03.2010 року стягувачем пред`явлений до примусового виконання, а органом державної виконавчої служби 05.03.2010 року відкрито виконавче провадження;

- стягувач неодноразово протягом з 2011 по 2019 роки з періодичністю 1 раз на 1,5-2 роки направляв запити про стан виконавчого провадження і лише у грудні 2019 року отримав відповідь про те, що 15.07.2010 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі ст. 40 п. 2 Закону України «Про виконавче провадження»;

- виконавчий лист № 2-2886/09 від 25.01.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та судових витрат у загальному розмірі 263 572,55 гривень на теперішній час не перебуває на виконанні в Другому Малиновському відділі ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області;

- доказів про фактичне направлення та отримання стягувачем виконавчого листа органом ДВС не надано через знищення матеріалів виконавчого провадження за перебігом строків зберігання;

- відсутні докази про отримання стягувачем до 18.12.2019 року від органу виконавчої служби інформації про винесення постанови про повернення виконавчого провадження,

суд першої інстанції набув обґрунтованого висновку про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги зведені виключно до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мутаф Володимира Андрійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише в частині видачі дублікату виконавчого листа протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. В частині поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений: 15.03.2024 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова