Справа № 347/1660/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 лютого 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 09 травня 2023 року у справі № 347/1660/22 (Головуючий: Ємчук В.Е.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Кутської селищної ради Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка проживає у АДРЕСА_1 і відповідач є її колишнім чоловіком, з яким вони зареєстрували шлюб 14 січня 2013 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стосунки з Відповідачем не склалися і у 2020 році позивачка звернулася до Косівського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою про розірвання шлюбу і 08.05.2020 позовні вимоги були задоволені, шлюб між ними розірваний, неповнолітніх дітей залишено проживати із позивачкою. Також позивачка звернулася до суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей і її позов суд задовольнив та присудив до стягнення аліменти у твердій грошовій сумі, по 1500 гривень, щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Після розірвання шлюбу вони з чоловіком припинили сімейні стосунки та спільно не проживали. З травня 2020 р. по даний час відповідач не цікавився дітьми, їхнім життям та інтересами, не спілкувався з ними, не піклувався про їх здоров`я, жодного разу за цей період не відвідував дітей, не цікавився навчанням сина ОСОБА_5 , який є учнем 4 класу Тюдівського ліцею Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області та не контактує з учителями ліцею. Дочка відвідує Тюдівський заклад дошкільної освіти (ясла садок) "Джерельце" і батько не контактує з дочкою, не контактує з керівником закладу та вихователями, не оплачував харчування дитини в закладі. ОСОБА_2 не бере участі у матеріальному утриманні дітей та він злісно ухиляється від аліментів і станом на 10.08.2022 становить 85000 гривень. Після розірвання шлюбу всі обов`язки по вихованню та утриманню дітей лягли на позивачку. Перешкод у спілкуванні відповідачу з дітьми вона ніколи не чинила і просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Рахівського районного суду від 09 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав, передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як за період з березня 2020 року по даний час відповідач жодного разу не спілкувався з дітьми в телефонному режимі, не телефонував їй та не цікавився їхнім життям та здоров`ям. Відповідач не сплачує аліменти та свідомо ухиляється від їхньої сплати, внаслідок чого утворилася велика заборгованість по аліментам, які не намагається погасити жодним чином і нехтує своїми батьківськими обов`язками стосовно матеріального утримання неповнолітніх дітей. Питання доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей розглядалося на комісії з питань захисту прав дітей 10 лютого 2023 року та 22 березня 2023 року, але відповідач не з`явився , хоча був належним чином повідомлений засобами поштового зв`язку, що у черговий раз проігнорував дітьми та проявив байдужість, не бажання займатися їхнім вихованням та цікавитися долею дітей.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник органу опіки та піклування у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать розписки про вручення їм поштового відправлення та довідка про доставку електронного листа і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 14 січня 2013 року і від шлюбу народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 відповідно.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2020 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано і неповнолітніх дітей залишено проживати з матір`ю - ОСОБА_1 .

Також ОСОБА_1 зверталася до Косівського районного суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей і судом стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі з відповідача на користь позивачки у сумі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття і на виконання цього рішення головним державним виконавцем було відкрито виконавче провадження 17 лютого 2021 р. ВП №6452266.

На підтвердження заявлених позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав позивачка ОСОБА_1 посилається на розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, з якого вбачається, що його заборгованість по аліментах станом на 10.08.2022 року становить 85000 гривень і з часу присудження аліментів боржник жодних коштів не сплачував.

Повідомленням Рахівського РВ ДВС №20.7-38/20061 від 10.08.2022 року стверджується, що на виконанні Рахівського РВ ДВС перебувають два виконавчі провадження з примусового виконання аліментів з ОСОБА_2 . У зв`язку з несплатою аліментів боржником державний виконавець вживав заходів з метою примусового виконання рішення суду, серед яких арешт майна боржника, арешт коштів боржника, встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, у праві користування зброєю та у праві керування транспортними засобами.

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 25 липня 2022 року, складений депутатом Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області Марчук Л.Д. з участю спеціаліста ОСОБА_7 , стверджується, що ОСОБА_2 з березня 2020 року по даний час дітей не утримує, не дбає про здоров`я дітей, про їх фізичний та духовний розвиток, аліментів не сплачує, внаслідок чого утворилася велика заборгованість.

Із довідки закладу дошкільної освіти (ясла-садок) "Джерельце" Кутської селищної ради Косівського району №01-03/37 від 25 липня 2022 року вбачається, що ОСОБА_4 регулярно відвідує дошкільний заклад. Дитина доглянута, охайна. Мати дитини завжди контактує з вихователями, цікавиться життям групи, бере участь у заходах, які проводяться в закладі. Батько ОСОБА_8 не контактує з дошкільним закладом, не спілкується з керівником та вихователями закладу. Дитину приводить та забирає мати й бабуся.

Згідно довідки Тюдівського ліцею Кутської селищної ради Косівського району №02/12-55 від 22 липня 2022 року учень 4 класу ОСОБА_3 регулярно відвідує заняття в ліцеї, дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям. Батько ОСОБА_5 із ліцеєм контакту не підтримує, з вчителями не спілкується. Дитину приводить та забирає мати і бабуся.

Довідкою №469 від 25 липня 2022 року, видану Кутською селищною радою, с. Тюдів, Косівського району Івано-Франківської області стверджується, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , тітка, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , бабуся, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідно до ст.. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 (провадження № 61-18535св20) зазначено, що «позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Судом першої інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що поведінка ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_3 є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.

У частині шостій статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При оцінці відповідно до ст. 89 ЦПК України висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , в якому комісія фактично встановила факт ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язків щодо виховання та утримання дітей, у сукупності з усіма іншими доказами і в розрізі встановлених в суді обставин, суд обґрунтовано зазначив, що його складено без врахування всіх обставин справи, зокрема без з`ясування причини, за яких відповідач позбавлений можливості спілкуватися з дітьми, без перевірки обставин, які можуть створювати перешкоди відповідачу у виконанні ним своїх батьківських обов`язків, тим паче, що у світі та Україні з 2019 року був введений карантин через коронавірусну інфекцію, через що обмежувався рух транспортних засобів, пересування громадян та встановлювалися інші обмеження, у країні другий рік триває воєнний стан, та відсутність його по місцю проживання.

При постановленні рішення, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено, належних та допустимих доказів умисного та свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей, які могли б бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав позивачем не надано, а тому суд відмовив у позові.

Рішення суду є законне та обґрунтоване і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду від 09 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 березня 2024 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Габор СОБОСЛОЙ