ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

15 березня 2024 року

м. Харків

справа № 634/796/23

провадження № 22-ц/818/588/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 08 листопада 2023 року у складі судді Зимовського О.С., -

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 41 643,27 грн.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 08 листопада 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 25.04.2012 року у розмірі 41643,27 грн. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 08 листопада 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позовних вимогах АТ КБ «ПриватБанк» відмовити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував, що матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з зазначеними Тарифами та Умовами відповідач була ознайомлена і з ними погодилась, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати відсотків. Крім того, зазначає, що в Умовах та Правилах надання банківських послуг, відсутній підпис відповідача, а в анкетах-заявах відсутня повна інформація щодо умов кредиту, у зв`язку з чим заява не може розцінюватись як форма кредитного договору. Вказує, що надані банком розрахунок заборгованості станом на 07.07.2023 року та виписка за період з 25.04.2012 року по 10.07.2023 року не можуть бути доказами наявності та підтверджувати зазначені у позовних вимогах розмір заборгованості позичальника, оскільки усі кредитні кошти, які були використані відповідачкою за картковим рахунком як тіло кредиту, були повернуті. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції помилково не застосував строки позовної давності до спірних правовідносин.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 08 листопада 2023 року залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що акцептуючи пропозицію банку, відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані банком у користування послугами банку. Крім того, це підтверджується фактом користування відповідачем кредитним рахунком та використанням кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України. Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість по простроченим відсоткам нарахована станом на 07.07.2023 року, при цьому строк дії картки жовтень 2023 року, тому заборгованість за відсотками за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.04.2012 року ОСОБА_1 власноруч було заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання Банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідачці відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку (а.с. 17).

07.12.2020 року ОСОБА_1 підписала в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У заяві зазначено, що відповідачка підписанням цього документу, згодна з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг. При цьому розмір відсотків, що підлягають сплаті за вказаним кредитним договором у змісті анкети-заяви не зазначено.

Анкети-заяви містять паспортні та анкетні дані відповідача.

За кредитним договором № б/н, ОСОБА_1 було видано наступні картки: 25.04.2012 р. № НОМЕР_1 терміном дії листопад 2015 року; 15.10.2015 р. № НОМЕР_2 терміном дії березень 2019 р.; 31.05.2017 р. № 487752 терміном дії жовтень 2020 року; 22.02.2021 р. № 930965 терміном дії жовтень 2023 року (а.с. 16).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , 25.04.2012 року відкритий кредитний рахунок № НОМЕР_1 та 25.04.2012 року встановлений кредитний ліміт 500,00 грн.; 25.04.2012 зменшення кредитного ліміту до 300,00 грн.; 26.04.2012 збільшення кредитного ліміту до 2000,00 грн.; 15.10.2012 збільшення кредитного ліміту до 3000,00 грн.; 13.01.2013 збільшення кредитного ліміту до 4000,00 грн.; 31.07.2013 збільшення кредитного ліміту до 7100,00 грн.; 31.05.2017 зменшення кредитного ліміту до 7100,00 грн.; 07.06.2017 збільшення кредитного ліміту до 10000,00 грн.; 26.07.2017 збільшення кредитного ліміту до 15000,00 грн.; 06.11.2017 збільшення кредитного ліміту до 50000,00 грн.; 04.12.2020 зменшення кредитного ліміту до 0 грн. (а.с. 15).

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 25.04.2012 року банк виконав повністю.

Відповідачка свої зобов`язання за договором б/н від 25.04.2012 р. належним чином не виконала.

Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 07.07.2023 року за договором від 25.04.2012 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 41643,27 грн., а саме: 38793,75 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2849,52 грн.- заборгованість за простроченими відсотками.

Як на підставу позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що відповідачка звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 25.04.2012 року. При підписанні анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором відповідачкою, станом на 07.07.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 41643,27 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 38793,75 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 2849,52 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25 квітня 2012 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь Банку суми заборгованості по процентам за користування кредитом.

Доказів узгодження сторонами умов договору у вигляді розміру відсотків, що підлягають сплаті за даним кредитним договором позивачем суду не надано.

Інформація та контактні дані кредитодавця не свідчить про узгодження істотних умов кредитного договору на весь час його дії, оскільки передбачена актуальність цієї інформації з 22.02.2021 по 09.03.2021 року.

Це є фактично паспортом споживчого кредиту, та не може бути належним доказом досягнення сторонами істотних умов щодо сплати відсотків та інших платежів.

Щодо застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Як вбачається з правових позицій, викладених в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі №614цс14, яка була ухвалена за наслідками перегляду цивільної справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічні правові позиції викладені і в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 181/467/17, сторонами в якій були ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальник. Зокрема, у вказаному судовому рішенні зазначено, що висновок судів попередніх інстанцій про початок перебігу позовної давності з моменту внесення позичальником останнього платежу на погашення кредитної заборгованості є помилковим. Згідно з вищенаведеним пунктом 2.1.1.2.11 Умов та правил, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104 цс16.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_1 було видано наступні картки: 25.04.2012 р. № НОМЕР_1 терміном дії листопад 2015 року; 15.10.2015 р. № НОМЕР_2 терміном дії березень 2019 р.; 31.05.2017 р. № 487752 терміном дії жовтень 2020 року; 22.02.2021 р. № 930965 терміном дії до останнього дня жовтня 2023 року (а.с. 16).

Посилання ОСОБА_1 на пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставними, оскільки строк перевипущеної картки встановлений до жовтня 2023 року, а до суду позивач звернувся у серпні 2023 року, тобто в межах позовної давності.

Колегія суддів вважає, що стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором б/н від 25.04.2012 року у розмірі 38793,75 грн. і рішення суду в цій частині ухвалено з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, а саме: на 93,1% (з 41643,27 грн. на 38793,75 грн.), з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2498,80 грн. (93,1 % від 2684,00 грн.).

Проте апеляційна скарга відповідача також підлягає частковому задоволенню, а саме: на 6,9%, тому з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 277,79 грн. (6,9 % від 4026,00 грн.).

Згідно з вимогами ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» слід стягнути судовий збір у розмірі 2221,01 грн. (2498,80 грн. 277,79 грн.).

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 08 листопада 2023 року змінити.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором б/н від 25.04.2012 року у розмірі 38793,75 грн.

В частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2221,01 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова