Справа № 185/4237/24
Провадження № 2/185/2825/24
У Х В А Л А

24 квітня 2024 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Головін В.О., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бровкіна Ю.О. звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вказана позовна заява була передана судді Головіну В.О. 22 квітня 2024 року, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається із доданих до заяви документів, а саме копії Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/003072525 від 27.03.2024 року, зареєстроване місце проживання позивача АДРЕСА_1 . Також у поданій заяві позивач зазначає, що фактичне його місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , про що надано відповідну копію довідки від 03.01.2023 року № 1216- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Щодо реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 , позивачем у позовній заяві зазначено, що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , про що надано відповідну копію довідки від 03.01.2023 року № 1216- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Також, позивач у свої позовній заяві зазначає, що у зв`язку з тим, що сторони мають статус ВПО та проживають у м. Павлограді, просить розглядати справу у Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області.

22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), який не відносить довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до документів, які підтверджують зареєстроване місце проживання, або перебування особи, так само, як і до документів, які подаються для декларування/реєстрація місця проживання/перебування.

Отже, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, на підставі яких вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи.

При цьому, згідно з положеннями Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, процес видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка переміщується з тимчасового окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, стосується виключно самої внутрішньо переміщеної особи та уповноваженого органу. Відповідно до пункту 3 указаного Порядку, у заяві про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зазначаються відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання. Як фактичне місце проживання/перебування не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх підрозділів, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають.

Ураховуючи форму довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначеної у додатку 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, то в ній йде розмежування зареєстрованого місця проживання та фактичного місця проживання/перебування.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, вищевказана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує місце реєстрації відповідача за адресою АДРЕСА_2 , що виключає можливість розгляду поданої заяви Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, виходячи з положень ч.1 ст. 27 ЦПК України.

Підстави пред`явлення позову передбачені ч. 2 ст. 28 ЦПК України до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області також відсутні.

Згідно ч. 8 ст. 187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відповіді № 559450 від 24.04.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

Таким чином, ураховуючи те, що відповідач є громадянином України, а не особою, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, та не має підтверджуючих документів про реєстрацію його місця перебування у м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, то суд приходить до висновку, що адресою зареєстрованого місця проживання відповідача є АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи, що згідно відповіді № 559450 від 24.04.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , тобто за межами територіальної юрисдикції (підсудності) Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, цивільна справа підлягає передачі на розгляд до Краматорського міського суду Донецької області.

Вдповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 25.07.2023 № 747/0/15-23 змінила територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області на Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

Ураховуючи вищезазначене цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає передачі на розгляд Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 32, 260, 353, 354 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Передати цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю.

Після спливу строку на апеляційне оскарження копію ухвали разом з матеріалами справи направити до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Ухвала суду складена і підписана 24 квітня 2024 року.

Cуддя: В. О. Головін