ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 689/1018/24

Провадження № 22-ц/4820/1340/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: прокурор Лісовий О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 09 травня 2024 року (суддя Кульбаба А.В.) за заявою директора Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року директор Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради (далі КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР) звернувся до суду з заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричний стаціонар без його згоди.

Медичний заклад зазначив, що 07 травня 2024 року до його приймального відділення був доставлений ОСОБА_1 . Під час огляду хворого лікар-психіатр ОСОБА_2 зробила висновок про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю у нього важкого психічного розладу, який обумовлює на даний час його небезпеку для себе та оточуючих, а саме психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром відміни. Суїцидальна спроба, його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Надалі комісія лікарів підтвердила наявність у ОСОБА_1 указаного психічного захворювання та дійшла висновку про необхідність його госпіталізації на строк до 1 місяця. Лікування ОСОБА_1 можливе лише в умовах стаціонару, однак його усвідомлена письмова згода на госпіталізацію відсутня.

За таких обставин, Медичний заклад просив суд ухвалити рішення про подальше перебування ОСОБА_1 у психіатричному закладі.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 09 травня 2024 року заяву задоволено. ОСОБА_1 госпіталізовано до КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР у примусовому порядку терміном до одного місяця.

Суд керувався тим, що мають місце підстави для госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу без його згоди.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Свірневська Н.В., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви директора КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що на день розгляду заяви про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 останній прийняв лікування, був присутній при розгляді справи, адекватно поводив себе, відповідав на запитання суду. ОСОБА_1 пояснив суду, що зрозумів що сталося, запевнив суд що ніколи не повторить наміру суїциду. Також повідомив що має родину, мати, яка мешкає неподалік від нього, має цивільну дружину, постійну хоча і не офіційну роботу. Лікар, яка представляла інтереси заявника підтвердила що ОСОБА_1 дійсно приймає лікування, добре іде на ви здоровлення і що для подальшої стабілізації йому достатньо прийняти лікування протягом двох тижнів. Враховуючи викладене, на думку апелянта, у суду першої інстанції були всі законні підстави відмовити у примусовому лікуванні або задовольнити заяву, із врахуванням пояснень лікаря, та направити на примусове лікування максимум на 2 тижні.

У відзиві на апеляційну скаргу Хмельницька окружна прокуратура просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки на його думку в ході судового розгляду встановлено достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 страждає на психічний розлад, вчиняв дії небезпечні для себе та оточуючих, що є підставами для його госпіталізації до психіатричної лікарні без його усвідомленої згоди. Також зазначає, що за результатами проведеного лікування ОСОБА_1 у зв`язку із покращенням стану 23.05.2024 року виписано із лікувального закладу, тобто в межах строку надання примусової психіатричної допомоги.

В судове засідання представник апелянта адвокат Свірневська Н.В. не з`явилася,. про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Прокурор Лісовий О.І. в судовому засідання заперечував проти доводів апеляційної скарги просив її відхилити.

Представники КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги», Виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 07.05.2024 ОСОБА_1 був доставлений до КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» швидкою допомогою. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула хворого 08.05.2024, прийшла до висновку про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки встановлено, що ОСОБА_1 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром відміни, суїцидальна спроба, через що він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих (змінився в поведінці, був агресивний, до рідних, бив та ламав меблі в домі). Скоїв суїцидальну спробу через повішення.

Дані обставини підтверджуються: висновком комісії лікарів-психіатрів КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» від 08.05.2024, згідно якого ОСОБА_1 страждає на психічний розлад, не здатний критично оцінювати свій стан, а тому потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку; медичною картою стаціонарного хворого №3591 від 07.09.2024.

Статтями 29, 32 Конституції України встановлено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно Преамбули Закону України від 22 лютого 2000 року №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» (далі Закон №1489-ІІІ) цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

За змістом ст. 1 Закону №1489-ІІІ: психічні розлади - розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті; тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку; психіатрична допомога комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.

В силу ст. 4 Закону №1489-ІІІ психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Відповідно до ст.14 Закону №1489-ІІІ особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Європейський суд з прав людини у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» («Winterwerpv.theNetherlands», заява № 6301/73, рішення від 24 жовтня 1979 року, п. 39) зазначив, що особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Із положень ч. 2 ст. 22 Закону №1489-ІІІ слідує, що заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до такого закладу в примусовому порядку розглядається судом за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги протягом 24 годин з дня її надходження.

Як передбачено ст.342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Чинне законодавство встановлює презумпцію психічного здоров`я, яка унеможливлює безпідставне втручання держави в особисті свободу та недоторканість людини.

Аналіз указаних норм Закону №1489-ІІІ дає підстави для висновку, що примусова госпіталізація можлива лише за наявності одночасно таких умов: по-перше, лікування можливе лише у стаціонарних умовах лікарні; по-друге, встановлення в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відсутність необхідності щодо лікування особи лише в стаціонарних умовах виключає можливість примусової госпіталізації пацієнта до медичного закладу (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2021 року у справі №447/1095/21).

Із доданої до матеріалів справи медичної документації вбачається, що 07 травня 2024 року ОСОБА_1 було доставлено до приймального відділення КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» у зв`язку із спробою вчинення суїциду.

Встановивши, що ОСОБА_1 страждає на психічне захворювання та виявляє небезпеку для себе та оточуючих, у зв`язку з чим потребує медичної допомоги в умовах стаціонару, а його усвідомлена згода на госпіталізацію відсутня, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку на термін до 1 місяця.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 на час розгляду справи у суді вже був здоровою особою та не потребував примусового лікування, суперечать фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють питання примусової госпіталізації осіб, які страждають на психічні захворювання. Твердження апелянта про неправильне застосування судом норм чинного законодавства є безпідставними.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 09 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2024 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк