КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/1306/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/31486/22-ц

17 квітня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді Новака Р.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконгавчого округу м. Києва Левченко Яна Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Левченко Я.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинено виконавчий напис № 1554 від 17.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» заборгованість в розмірі 21 245,22 грн. та 500,00 грн. - сума, що сплачена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства. Так, нотаріус не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та не перевірив наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Левченко Я.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17.02.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1554, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» заборгованості в розмірі 21 245,22 грн. та 500,00 грн. - сума, що сплачена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн. 00 коп., судовий збір в сумі 1 736 грн. 70 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення витрат на правову допомогу, ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. та ухвалити нове судове рішення, яким зменшити витрати на правову допомогу до 500 грн. за наявності достатніх доказів або відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначало, що представником відповідача подавалось клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки заявлений розмір - 5000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Вважає, що враховуючи обсяг наданих послуг, малозначність справи, подання заяв про розгляд справи без участі представника - витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. є завищеними та підлягають зменшенню на 90% від заявленої суми до 500 грн.

В судове засідання ОСОБА_1 та представник ТОВ «ФК «Фінрайт» не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно, надіслала клопотання про розгляд справ у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом позивач у позові вказав, що 12.01.2022 року між ним та адвокатом Владіміровою О.В. укладено договір про надання правової (правничої допомоги № 12-01/22). Додатковою угодою № 2 від 19.1.2022 року сторони погодили розмір і порядок оплати гонорару адвоката за надання правової допомоги у даній справі, а саме: 5000 грн.

Відповідно до Детального опису наданих послуг за Додатковою угодою № 2 від 19.10.2022 року до договору про надання правової (правничої) допомоги № 12-01/22 станом на 13.03.2023, адвокатом надано наступні послуги: аналіз документів на підставі яких відкрито виконавче провадження; аналіз чинного законодавства України, що регулює дані відносини; надано усну консультацію щодо способу захисту порушеного права; підготовлено позовну заяву з додатками та направлено в суд; підготовлено клопотання про приєднання доказів. Крім того, сплата послуг адвоката підтверджується копією квитанції АТ КБ «Приватбанк»№ 9298-5695-6490-1224 від 05.03.2023 на суму 5000,00 грн., призначення платежу: згідно додаткової угоди № 2 до договору № 12-01/22.

Підписи сторін в договорі про надання правової допомоги № 12-01/22 від 19.10.2022, додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги № 12-01/22 від 19.10.2022 засвідчують відсутність претензій однієї сторони до іншої.

Відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю.

Стягуючи з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства»).

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»)

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді, а саме: представником позивача складені та підписані позовна заява з додатками, заява про забезпечення позову з додатками, всі копії документів завірені представником позивача з дотриманням положень ст. 56, 95 ЦПК України, квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки від 05.03.2023 року підтверджує сплату позивачем послуг адвоката, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині покладення на відповідача витрат по сплаті послуг правничої допомоги.

Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості, та відповідно, підлягає стягненню. Відтак, стягнута судом першої інстанції сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. є обґрунтованою.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року в частині стягнення витрат на правову допомогу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2024 року.

Головуючий Судді: