Справа № 346/3196/23
Провадження № 2/346/161/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

з участю: секретаря Романчук Л.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Сторони перебувають в шлюбі, котрого зареєстрували 05 червня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Миргородського міськвинкому Полтавської області, актовий запис №92.

Під час спільного проживання у сторін народились діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що не зважаючи на наявність у сторін спільних дітей, протягом останніх років стосунки між ними розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага один до одного.

На цей час подружні стосунки між сторонами не підтримуються, у позивача з відповідачкою різні характери, також вони не можуть дійти спільної точки зору у спірних питаннях, мають різні сімейні цінності.

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Кожен живе своїм життям та своїми інтересами.

Подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, так як спільне життя не склалося, між ними відсутнє почуття поваги та любові один до одного. Кожен з сторін має протилежні погляди на шлюб та сім?ю. Фактично сім?я припинила своє існування. Втрачено почуття любові та поваги один до одного. Сімейні стосунки між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть.

Позивач важає, що шлюб фактично припинив існування, у зв?язку з чим наполягає на його розірванні. Примирення з відповідачем неможливе. Просить позов задоволити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак його представник ОСОБА_5 подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Крім того, просила розгляд справи проводити без її та позивача участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, не погоджується із зазначеними у позовній заяві вимогами щодо предмета спору та їх обґрунтування, вважає такі надуманими, необгрунтованими та безпідставними. Вказала, що дійсно позивач припинив спільне подружнє проживання з 30 травня 2023р. за власною ініціативою. Проживає з іншою жінкою. Вважає, що можливо сім ю зберегти. Просила ще надати строк для примирення.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Сторони зареєстрували шлюб 05 червня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Миргородського міськвинкому Полтавської області, про що зроблено актовий запис № 92, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12-13)

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1. ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки між сторонами немає взаєморозуміння, разом з відповідачем не проживають і подальше спільне проживання і збереження сім`ї суперечить його інтересам.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, втрачено взаєморозуміння, сторони сімейних відносин не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбних відносин суперечить інтересам позивача.

При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася і шлюб існує формально.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є підстави для розірвання шлюбу, оскільки збереження шлюбу є недоцільним.

Судом вживались заходи для примирення сторін, але сторони не помирились. Підстави, спрямовані на збереження сім`ї відсутні, позивач наполягає на розірванні шлюбу так як не бажає проживати з відповідачем у шлюбі і їх стосунки носять формальний характер.

Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу відповідачу слід залишити прізвище " ОСОБА_1 ".

На підставі наведеного та ст.ст. 110,112 СК України та керуючись ст. 268,273, 294,354 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 05 червня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Миргородського міськвинкому Полтавської області, актовий запис № 92.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище " ОСОБА_1 ".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Беркещук Б. Б.