Справа № 747/553/23
Провадження № 2/747/13/24
РІШЕННЯ

іменем України

18.03.2024 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - служба у справах дітей Талалаївської селищної ради, служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ординат З.А. - звернулась до суду з даним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час позивач разом з донькою є внутрішньо переміщеними особами та фактично проживають в м Києві, з відповідачем довгий час не проживають. Дитина постійно проживала і проживає з матір`ю, позивач виховує дитину в атмосфері повної любові та поваги. Крім того рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 жовтня 2019 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання їхньої неповнолітньої дитини. За весь час ОСОБА_2 не цікавився життям дитини, її здоров`ям, не виявляв батьківської турботи, не надавав та не надає матеріальної допомоги, довгий час не працює. За всі роки відповідач ні разу не бачив дитину та не спілкувався з нею. Разом з цим позивач не перешкоджає відповідачу у спілкуванні та відвідуванні дитини, кілька разів телефонувала та пропонувала йому поспілкуватися з дитиною, провести час разом з нею. Відповідач зовсім не цікавиться дитиною, її навчанням, не підтримує з нею контакт. Пасивне відношення відповідача до дитини та ігнорування будь-якої участі відповідача у вихованні та піклуванні про дитину є безумовною підставою для позбавлення його батьківських прав. Тому представник позивача просить суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 27 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 06 листопада 2023 року, у якому оголошено перерву до 08 грудня 2023 року за клопотанням представника позивача. Ухвалою підготовчого судового засідання від 08 грудня 2023 року до участі у справі залучено третю особу - службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 11 січня 2024 року.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 11 січня 2024 року закрито підготовче провадженя та справу призначено до розгодяу по суті на 22 лютого 2024 року, яке було відкладено на 18 березня 2024 року за клопотанням представника позивача до отримання висновку органу опіки і піклування, про що учасники справи повідомлені належним чином. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, надала до суду заяву про розгляд справи їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, відзив на позов відповідачем не поданий. Тому розгляд справи у відповідності до ч.3 ст 211 ЦПК України проведений без участі відповідача ОСОБА_2 на підставі наявних у справі доказів. Представники третіх осіб - Талалаївської селищної ради та служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації - в судове засідання не з`явились, відповідно поданих заяв просять суд розглянути без їх участі, вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Суд, розглянувши заяви учасників справи, прийшов до висновку, що згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, а також дослідивши представлені сторонами докази, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.12.2008. В графі «Батько» даного свідоцтва зазначено ОСОБА_2 , в графі «Мати» - ОСОБА_1 (а.с. 24). Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 березня 2016 року, яке набрало законної сили 06 квітня 2016 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 27 грудня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області - розірваний. (а.с.16-18) Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 жовтня 209 року, яке набрало законної сили 26.11.2019 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 серпня 2019року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10). Згідно довідки від 30.08.2022 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 (а.с.24 зв) Згідно довідки від 30.08.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 (а.с.25) Згідно виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою -підприємцем (а.с.11). Згідно психолого-педагогічної характеристики учениці 9-Г класу школи № 286 м Києва ОСОБА_3 від 07.09.2023 року, вона навчається у школі з 8 класу. Протягом навчання в школі батько ОСОБА_2 жодного разу не виходив на зв`язок і не спілкувався з класним керівником. Мати ОСОБА_1 відвідує батьківські збори і систематично спілкується з класним керівником дитини (а.с.29). Згідно довідки ГО «Волейбольний клуб «Крилатий м`яч» від 01.09.2003 року ОСОБА_3 бере активну участь в житті волейбольного клубу і має власні досягнення. Батько ОСОБА_2 успішністю дитини не цікавиться, у зборах членів клубу не був залучений, зв`язку із керівництвом клубу не підтримує (а.с.12) Згідно висновку органу опіки і піклування Голосіївської районної в м Києві державної адміністрації від 13.03.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 зазначено, що орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити Карпенка Ос, батьківських прав. Даний висновок гуртується на тому, що дитина з батьком не спілкується довгий час, близько п`яти років тому намагалась з ним зв`язатись по телефону, але він не відповів, її виховує вітчим уже п`ять років. Психологом Голосіївського районного в м Києві Центру соціальних служб стосунки дитини з матір`ю характеризуються як теплі, засновані на взаємодопомозі, вмінні вислухати, зрозуміти та допомогти, стосунки з біологічним батьком - відповідачем ОСОБА_2 - емоційно холодні, будь-яка взаємодія відсутня. Дитина має прихильність до матері та відчуженість до біологічного батька. Під час бесіди дитина повідомила, що підтримує рішення матері щодо позбавлення батька батьківських прав стосовно неї. (а.с.77-79)

Оцінивши надані учасниками справи докази, подані на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що застосуванню підлягають наступні норми права. В ході розгляду справи суд прийшов до висновку, що між учасниками справи склались правовідносини з приводу батьківства і утримання дітей, які регулюються положеннями як Сімейного Кодексу України, так і інших нормативно -правових актів.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов`язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту».

Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов`язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідач ОСОБА_2 вихованням та утриманням доньки не займається, не цікавиться її духовним та матеріальним станом, хоча має можливість це зробити, він працездатного віку, не спілкується з дитиною, хоча ніяких перешкод для цього не має, крім власного небажання це робити.

Приписами ч. 1 статті 164 СК України регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз`яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Також суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

При розгляді даної справи суд керується також і практикою ЄСПЛ, який у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. (справа «Хант проти України» від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Під час розгляду справи було встановлено, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини буде в інтересах дитини, так як батько жодним чином протягом декількох років не виявляв інтересу до дитини, не виховує та не утримує дитину, позов про позбавлення його батьківських прав визнав, таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 150, 164-166 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 4, 10, 12, 13, 58-60, 76-84, 89, 133, 141, 211, 259, 264-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - служба у справах дітей Талалаївської селищної ради, служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт Талалаївка Чернігівської області (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мелітополь Запорізької області.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання учасниками справи копії рішення.

Суддя Л.В.Тіщенко