Справа № 214/2281/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 лютого 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з останнього неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нарахованих за період з 06 грудня 2016 року по 28 лютого 2023 року включно у розмірі 162912 грн. 18 коп. та на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нарахованих за період з 11 січня 2017 року по 28 лютого 2023 року включно у розмірі 142231 грн. 37 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач та відповідач з 20 листопада 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.01.2017 року було розірвано. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, відповідач, будучи зобов`язаний за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.02.2017 року, сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2016 року і до повноліття дитини, та за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.02.2017 року, будучи зобов`язаним сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 січня 2017 року і до повноліття дитини, від виконання свого обов`язку ухиляється, аліменти в належному розмірі не сплачує, у зв`язку із чим по їх сплаті виникла заборгованість, що становить станом на 01 березня 2023 року суму у розмірі 162912 грн. 18 коп. - на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суму у розмірі 142231 грн. 37 коп. - на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з викладеним позивач вважає, що відповідач повинен сплатити їй неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 162912 грн. 18 коп. - на утримання дочки ОСОБА_3 та суму у розмірі 142231 грн. 37 коп. - на утримання дочки ОСОБА_4 .

Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності.

Відповідач та його представник, кожен окремо, також надали до суду письмові заяви, в яких просили суд розглянути справу за їх відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, матеріали справи містять наданий відповідачем відзив щодо пред`явлених позовних вимог, у якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, позаяк зазначені позивачем суми заборгованості зі сплати аліментів не відповідають дійсності, оскільки він сплачував аліменти на утримання двох дітей, але державний виконавець здійснював нарахування суми аліментів лише на утримання старшої дочки ОСОБА_5 . Так, він неодноразово звертався до державного виконавця із запитом щодо надання довідки із актуальною сумою заборгованості, проте відповіді так і не отримав. Разом з тим зазначив, що він дійсно має заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з тим, що 19 липня 2019 року він одружився та від цього шлюбу у нього народилась ще одна дитина дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте він не відмовляється від наявної у нього заборгованості. Крім того, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України його заробіток зменшився, а відтак він заперечує щодо стягнення з нього неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Позивач, у свою чергу, надала до суду відповідь на відзив, в якому наполягала на задоволенні пред`явлених нею позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, як убачається з матеріалів справи, позивач та відповідач з 20 листопада 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.01.2017 року було розірвано. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої відповідач зобов`язаний за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.02.2017 року, сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2016 року і до повноліття дитини, та дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої відповідач зобов`язаний за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.02.2017 року, сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 січня 2017 року і до повноліття дитини.

Виконавчі листи, видані у виконання зазначених вище судових рішень, перебувають на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Отже, розглядаючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у ВП №53995876, загальний розмір заборгованості відповідача за виконавчим листом №2/14/7094/16-ц від 09.02.2017 року про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2016 року і до повноліття дитини, за період з 06 грудня 2016 року по 28 лютого 2023 року станом на 01 березня 2023 року складає 162912 грн. 18 коп.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у ВП №53995995, загальний розмір заборгованості відповідача за виконавчим листом №2/214/1251/17 від 03.04.2017 року про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 січня 2017 року і до повноліття дитини, за період з 11 січня 2017 року по 28 лютого 2023 року станом на 01 березня 2023 року складає 142231 грн. 37 коп.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі №661/905/19 зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Так, зважаючи на вищевикладене, судом установлено, що заборгованість по сплаті аліментів виникла саме за вини відповідача, який знав про свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дітей, а матеріали справи, при цьому, не містять належних та допустимих доказів того, що відповідачем вживались всі залежні від нього заходи щодо належного виконання зобов`язань зі сплати аліментів та виникнення заборгованості зі спати аліментів не за його вини. Окрім того, суд зазначає, що не приймає до уваги посилання відповідача, як на причину виникнення у нього заборгованості зі сплати аліментів, одруження та народження дитини, позаяк такі обставини не можуть бути причиною для невиконання зобов`язань щодо утримання дітей та як убачається із довідок розрахунків заборгованості, така виникла у відповідача із самого початку стягнення з нього аліментів на користь позивача, тобто до укладення нового шлюбу та народження ще однієї дитини. Посилання щодо зменшення його заробітку у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, суд також не приймає до уваги, як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Таким чином, за змістом ст. 196 СК України та з урахуванням правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року по справі №333/6020/16, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів прострочення, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувались аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) або ухвалення судом рішення про стягнення пені. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Згідно розрахунків позивача, з якими погоджується суд, розмір неустойки (пені) від суми несплачених відповідачем аліментів складає суми, що значно перевищують наявні у відповідача розміри заборгованості, у зв`язку з чим, враховуючи обмеження встановлені положеннями ст. 196 СК України щодо стягнення неустойки (пені), а саме, що її розмір не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, суд зазначає, що розмір пені за прострочення виплат по аліментам на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нарахованих за період з 06 грудня 2016 року по 28 лютого 2023 року включно, який має бути стягнуто з відповідача на користь позивача становить суму у розмірі 162912 грн. 18 коп. та на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нарахованих за період з 11 січня 2017 року по 28 лютого 2023 року включно становить суму у розмірі 142231 грн. 37 коп., що дорівнює сумам наявної у відповідача заборгованості.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Окрім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 2147 грн. 20 коп., тобто по 1073 грн. 60 коп. за кожну з позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 178, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Об`єднані позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, нарахованих за період з 06 грудня 2016 року по 28 лютого 2023 року включно, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 162912 грн. 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, нарахованих за період з 11 січня 2017 року по 28 лютого 2023 року включно, на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 142231 грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 коп. в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.