Справа № 234/297/22
Провадження № 2/202/2294/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(з а о ч н е)

15 березня 2024 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої-судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року позивач в особі свого представника адвоката Берзіня С.Л. звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є єдиним власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У цій квартирі мешкає лише позивач. У квартирі позивача з його дозволу була зареєстрована відповідач.

На теперішній час позивач не надає відповідачу дозволу на користування його квартирою та реєстрацію в цьому житлі. Відповідач не є родичем або членом сім?ї позивача, не бере участі в утриманні житла. Будь-якого договору щодо користування квартирою між позивачем і відповідачем не укладалося. Відповідач не має жодних правомочностей щодо цього житла.

Реєстрацією місця проживання відповідача у квартирі позивача порушуються права останнього як власника житла, зокрема на оформлення субсидії. Позивач змушений нести додаткові витрати на комунальні послуги.

Відповідач добровільно знятися з реєстрації відмовляється.

За цих підстав позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщення квартирою АДРЕСА_2 , та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 04 лютого 2022 року у даній справі було відкрите спрощене позовне провадження.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

04.12.2023 року дану справу було зареєстровано в Індустріальному районному суді міста Дніпропетровська, ухвалою якого від 25 грудня 2023 року призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи була повідомлена, що підтверджується повідомленням врученням їй судової повістки 17 лютого 2024 року. Відзив на позов або будь-які інші заперечення проти позову не надала. Тому справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі наявних даних та доказів.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 06 червня 2005 року ОСОБА_1 на праві власності належить квартира загальною площею 43,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Також судом установлено, що 12.05.2021 року в належному позивачу житлі була зареєстрована відповідач ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою про склад сім?ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2143 від 12.01.2022 року відповідач не має родинних відносин із позивачем.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов).

Суд ураховує, що відповідач не є членом сім`ї позивача. В 2021 році була зареєстрована у квартирі позивача за його згодою.

В своєму позові позивач заперечує проти подальшої реєстрації відповідача в його житлі.

Відповідач не надала суду доказів наявності в неї законного права на користування та реєстрацію місця проживання в житлі позивача.

При цьому з позовної заяви вбачається, що відповідач фактично мешкає в іншому житлі за адресою: АДРЕСА_3 .

З урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення порушення його прав шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщення квартирою АДРЕСА_2 .

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Крім того, при зверненні до суду з позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Відповідно до частини 1 статтею 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, суд присуджує стягнути вказані витрати з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщення квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 (дев?ятсот дев?яносто дві) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дані учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Наталія Марченко