Справа №:755/7062/23
Провадження №: 2/755/51/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., за участі секретаря Бурячек О.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, клопотання представника відповідача - адвоката Нагула О.О. про витребування письмових доказів, заявлені в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з вимогами:

«Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 145 000,00 доларів США, що станом на 23 травня 2023 року за офіційним курсом Національного банку України (1 долар США -36,5686 гривень), становить 5 302 447,00 гривень

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати та витрати на надання правничої (правової) допомоги»

18 липня 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

Завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. (ст.189 Цивільного процесуального кодексу України)

06 грудня 2023 року (вх.№61989) представника відповідача - адвокат Нагула О.О. подав до суду клопотання про витребування від Державної податкової інспекції України відомостей про суми виплачених доходів та утримання податків щодо ОСОБА_1 (за період 2017-2019 роки).

06 грудня 2023 року (вх.№61986) представника відповідача - адвокат Нагула О.О. подав до суду клопотання про витребування від Державної податкової інспекції України відомостей про суми виплачених доходів та утримання податків щодо ОСОБА_2 (за період 2018-2019 роки).

06 грудня 2023 року (вх.№ 61998 та №62001) представника відповідача - адвокат Нагула О.О. подав до суду клопотання про витребування від Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» інформації та копії документів, які підтверджують вхідні та вихідні дзвінки, які здійснювались 02 травня 2019 року з 00.00 години до 23.59 години за абонентськими номерами - НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 .

Представники відповідача - адвокати Варвась Д.О. та ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просили задовольнити клопотання про витребування доказів, заявляючи повторно клопотання про витребування доказів , представники посилались на необхідність зібрання доказів для доведення позиції відповідача ОСОБА_3 щодо підстав для відмови у задоволенні позову, яка викладена у відзиві на позов, однак отримати самостійно витребувані докази відповідач не має змоги, зважаючи на обмежений доступ до запитуваної інформації.

Представник позивача - адвокат І.І. Садаклієв в підготовчому судовому засіданні висловив свої заперечення щодо заявлених клопотання, вважає заявлені представниками відповідача клопотання необґрунтованими, витребувані докази є такими, що не стосуються предмета доказування у цій справі, про що судом постановлена ухвала про відмову у витребування цих доказів, наголосив, що повторне заявлення одних і тих самих клопотань стороною відповідача слід розцінювати як зловживання процесуальними правами.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача - адвокат Михайлик С.І., в підготовчому судовому засіданні висловив свою позицію щодо підстав для відмови у задоволенні клопотань, наголосили, що заявлені аналогічні клопотання про витребування доказів розглянуто судом, підстав для їх повторного розгляду відсутні.

Вислухавши позицію сторін цивільного процесу, наведені сторонами доводи та заперечення щодо заявлених клопотань про витребування доказів, суд приходить до наступних висновків.

Забезпечення доказів - це оперативне закріплення у встановленому цивільним процесуальним законом порядку відомостей про факти, яке вчиняється суддею з метою використання їх як докази при розгляді та вирішенні цивільних справ у суці. Забезпечення доказів у жодному випадку не можна ототожнювати із їх дослідженням або оцінкою. Єдина мета забезпечення доказів - це їх фіксація для забезпечення можливості їх дослідження та оцінки при подальшому розгляді справи.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ( ст. 76 ЦПК України)

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з положень статей 79-80 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України)

Положення статі 81 ЦПК України, відображають приватноправові засади змагальності цивільного процесу, відповідно до чого тягар доказування цілком покладається на сторін. У такому контексті зазначений обов`язок із доказування характеризується специфічністю та виникає тоді, коли особа реалізує своє право на судовий захист.

При цьому особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі. Поряд із цим, таке право сторони також має свої межі. Тоді, коли особа використовує свої процесуальні права у сфері доказування всупереч їх меті, діє недобросовісно (у тому числі, несвоєчасно розкриває докази, чим перешкоджає іншій стороні повноцінно організувати свій захист), то починає зачіпатися загальний публічно-правовий інтерес в ефективному відправленні правосуддя, що повинно мати наслідком відповідну реакцію суду.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. ( ст. 127 ЦПК України)

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Таким чином, законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він відновленню.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №5/452/06 та від 21.02.2019 у справі №911/4590/13.

В аспекті зазначеного суд вважає за доцільне також звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що «при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

У будь-якому разі на суд покладено обов`язок надавати оцінку обґрунтованості причин пропуску строку, у тому числі суд має звернути увагу, наскільки швидко й сумлінно діяла сторона при вчиненні відповідної процесуальної дії та мотивувати підстави поновлення цього строку.

При вирішенні питання щодо дотримання відповідачем ОСОБА_3 процесуальних строків для заявлення клопотання про витребування письмових доказів, а саме, щодо витребування від Державної податкової інспекції України відомостей про суми виплачених доходів та утримання податків відносно ОСОБА_1 (за період 2017-2019 роки) та ОСОБА_2 (за період 2018-2019 роки), суд враховує наступне, що постановляючи ухвалу від18 липня 2023 року про відкриття провадження у цивільній справі, судом роз`яснено порядок та строки подання доказів учасниками цивільного процесу з урахуванням вимог статі 83 ЦПК України.

Також, аналогічні за змістом та зазначенням підстав звернення клопотання про витребування письмових доказів попередньо заявлені представником відповідача - адвокатом Нагула О.О. , розглянуті судом з постановленням ухвали про залишення клопотань без задоволення, дата постановлення ухвали - 21 листопада 2023 року (а.с.182-188 т.1).

Таким чином, суд приходить до висновку, що при зверненні з клопотаннями про витребування доказів представником відповідача - адвокатом Варвась Д.О. письмового клопотання про поновлення процесуального строку подано не було, не обґрунтовано наявності поважних причин пропуску процесуального строку на подання доказів під час обговорення заявленого клопотання в судовому засіданні, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання в частині поновлення процесуального строку для звернення до суду з цими клопотаннями та залишення клопотань без розгляду.

Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Під зловживанням процесуальними правами маємо розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Такі дії, однак, мають повністю штучний характер, подібно тому, як удавана угода у цивільному праві вчиняється лише для цілей прикриття іншої угоди.

Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, заявлення завідомо безпідставного відводу (п.1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Частиною 4 цієї ж статті визначено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 06.09.2018, справа №552/2378/17).

Зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою взагалі перешкоджання розгляду справи.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Такі висновки наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2019 у справі №337/474/14.

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи (частина перша статті 197 ЦПК України).

Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні. (ч.2 ст. 198 ЦПК України)

Як убачається з матеріалів справи, представник відповідача - адвокат Нагула О.О. в підготовчому судовому засіданні звертався з аналогічними клопотаннями про витребування від Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» інформації та копії документів, які підтверджують вхідні та вихідні дзвінки, які здійснювались 02 травня 2019 року з 00.00 години до 23.59 години за абонентськими номерами - НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , заявлені клопотання аналогічного змісту, наведеними підставами для отримання письмових доказів та їх доказове значення для відповідача, розглянуті судом з постановленням ухвали про залишення клопотань без задоволення, дата постановлення ухвали - 21 листопада 2023 року (а.с.182-188 т.1).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в діях відповідача ОСОБА_3 , яка діє через уповноважених представників, ознак зловживання процесуальними правами щодо подачі до суду клопотання про витребування письмових доказів з підстав, які вже вирішено судом, що є діями, спрямованими на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду цивільної справи, та може свідчити про навмисне перешкоджання проведенню судового засідання та розгляду клопотань, поданих учасниками процесу, які потребують вирішення лише в судовому засіданні з урахуванням позиції інших учасників цивільного процесу.

Таким чином, за відсутності нових об`єктивних обставин, якими не можуть бути суб`єктивні тлумачення відповідачем норм процесуального права задля отримання бажаного судового рішення, що є діями, які суперечать завданню цивільного судочинства в частині своєчасного розгляду і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав сторін спірних правовідносин, суд залишає клопотання представника відповідача - адвоката Нагула О.О. про витребування від Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» інформації та копії документів, які підтверджують вхідні та вихідні дзвінки, які здійснювались 02 травня 2019 року з 00.00 години до 23.59 години за абонентськими номерами - НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , подані до суду 06 грудня 2023 року, зареєстровані за вх.№ 61998 та №62001), без розгляду у порядку ч. 3 ст. 44 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 44, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволені усного клопотання представника відповідача - адвоката Варвась Д.О. про поновлення процесуального строку для подання клопотання про витребування письмових доказів.

Клопотання представника відповідача - адвоката Нагула О.О. про витребування від Державної податкової інспекції України відомостей про суми виплачених доходів та утримання податків щодо ОСОБА_1 (за період 2017-2019 роки), подане до суду 06 грудня 2023 року, зареєстроване за вх.№61989, - залишити без розгляду.

Відмовити у задоволені усного клопотання представника відповідача - адвоката Варвась Д.О. про поновлення процесуального строку для подання клопотання про витребування письмових доказів.

Клопотання представника відповідача - адвоката Нагула О.О. про витребування від Державної податкової інспекції України відомостей про суми виплачених доходів та утримання податків щодо ОСОБА_2 (за період 2018-2019 роки), подане до суду 06 грудня 2023 року, зареєстроване за вх.№61986, - залишити без розгляду.

Клопотання представника відповідача - адвоката Нагула О.О. про витребування від Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» інформації та копії документів, які підтверджують вхідні та вихідні дзвінки, які здійснювались 02 травня 2019 року з 00.00 години до 23.59 години за абонентськими номерами - НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; подані до суду 06 грудня 2023 року, зареєстровані за вх.№ 61998 та №62001), - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я