Справа № 683/3287/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/3287/23, 2/683/86/2024 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 2,6799 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:011:0176, яка розташована на території Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області та належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №755544, виданого 18 липня 2002 року Сахновецькою сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Вона є донькою ОСОБА_2 та єдиним його спадкоємцем.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла земельна ділянка площею 2,6799 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:011:0176, яка розташована на території Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Однак, оформити свої спадкові права на цю земельну ділянку вона не взмозі через прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру у зв`язку із наявністю співпадіння земельної ділянки.

Оскільки нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, тому вона звернулась за захистом своїх спадкових прав до суду.

В підготовче засідання ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог (а.с.60-61), обґрунтовуючи яку вказує, що 03 квітня 1997 року на ім`я ОСОБА_2 було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0320456 у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства науково-виробниче агропромислове акціонерне товариство «Дружба народів», розміром 3,18 в умовних кадастрових гектарах.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 грудня 2005 року, яке було видано на її ім`я Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою, вона набула право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0320456.

Після звернення до суду з даним позовом їй стало відомо, що за життя ОСОБА_2 , взамін належного йому Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0320456 від 03 квітня 1997 року, отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №755544 від 18 липня 2002 року, згідно якого йому була виділена в натурі земельна ділянка площею 2,6799 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер :05:011:0176.

А тому, вважає, що видача їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 грудня 2005 року на неіснуюче майнове право право на земельну частку (пай) порушує її право на спадкування вже наявного та конкретно визначеного об`єкта спадкування земельної ділянки, що є підставою для визнання цього свідоцтва недійсним.

Тому, просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на її ім`я 09 грудня 2005 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В., на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства науково-виробниче агропромислове акціонерне товариство «Дружба народів», розміром 3,18 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_2 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0320456 від 03 квітня 1997 року.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 січня 2024 року до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено Старокостянтинівську державну нотаріальну контору Хмельницької області.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області Книш О.А., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у визначений судом строк відзив на позов не подавав.

Третя особа Старокостянтинівська державна нотаріальна контора Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, просить у задоволенні позову відмовити.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0320456, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 03 квітня 1997 року, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства науково-виробниче агропромислове акціонерне товариство «Дружба народів», розміром 3,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений 05 травня 2000 року виконавчим комітетом Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, яким усе належне йому на день смерті майно заповів своїй дочці ОСОБА_1 .

На підставі рішення Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №6 п.14 від 27 лютого 2002 року належну ОСОБА_2 земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0320456 виділено в натурі на полі №10 с. Сахнівці.

На підставі рішення Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №8 від 17 квітня 2002 року ОСОБА_2 , взамін Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0320456, 18 липня 2002 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №755544, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №674. На підставі вказаного Державного акту ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку площею 2,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 від 01 травня 2023 року вищезазначеній земельній ділянці площею 2,6799 га присвоєно кадастровий номер :05:011:0176.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, складений ним заповіт на час відкриття спадщини був чинним.

09 грудня 2005 року на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №721/2005 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

З матеріалів спадкової справи №721/2005 вбачається, що єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є його донька ОСОБА_1 , яка має право на спадкування як по закону (спадкоємець першої черги), так і по заповіту на усе належне спадкодавцю майно.

09 грудня 2005 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. на ім`я ОСОБА_1 видано єдине свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №1-1696, на належне ОСОБА_2 право власності на майновий пай згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ХМСК №017426 від 01 лютого 2002 року, а також на належне ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства науково-виробниче агропромислове акціонерне товариство «Дружба народів», розміром 3,18 в умовних кадастрових гектарах, що належало померлому на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0320456, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 03 квітня 1997 року.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У частинах першій, другій, четвертій статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

Як встановлено судом, вже після отримання оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 грудня 2005 року, ОСОБА_1 дізналась, що за життя її батько ОСОБА_2 взамін належного йому Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0320456 від 03 квітня 1997 року отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №755544 від 18 липня 2002 року, а тому, свідоцтво про право на спадщину за заповітом не могло бути виданим на те майно, яке не входило до складу спадщини, що є підставою для визнання цього свідоцтва недійсним.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 серпня 2021 року у справі №649/1385/19, провадження №61-10159св20.

З огляду на викладене, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 09 грудня 2005 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. на ім`я ОСОБА_1 , зареєстроване в реєстрі за №1-1696, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства науково-виробниче агропромислове акціонерне товариство «Дружба народів», розміром 3,18 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_2 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0320456 від 03 квітня 1997 року, слід визнати недійсним у цій частині.

Судом також встановлено, що на час складання ОСОБА_2 заповіту належна йому земельна частка (пай) не була виділена в натурі, державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався.

Після складення заповіту ОСОБА_2 на підставі рішення Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №8 від 17 квітня 2002 року став власником земельної ділянки площею 2,6799 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер :05:011:0176, і 18 липня 2002 року йому було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №755544.

Відповідно до положень пунктів 16, 17 Перехідних положень ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Загальноприйнятим є використання поняття «земельний пай» не тільки як земельна ділянка, яка не виділена в натурі, а й як земельна ділянка, отримана в результаті розпаювання землі (виділення в натурі). У разі, якщо заповідач реалізував право на земельну частку (пай) та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, і за життя не склав нового заповіту чи не скористався правом на внесення змін до заповіту, то заповіт, у якому заповідач розпорядився правом на земельну частку (пай), не втрачає чинність на підставі частини четвертої статті 1236 ЦК України, а визначення спадкоємців на земельну ділянку має відбуватися згідно з цим заповітом.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2022 року у справі №136/1124/19, провадження №61-1556св21.

Оскільки ОСОБА_2 за життя реалізував своє право на земельну частку (пай) та отримав Державний акт на право приватної власності на землю, то слід вважати, що ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець з заповітом, набула в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 право власності саме на земельну ділянку.

12 квітня 2023 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Зворотна Т.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за

заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером :05:011:0176, що підтверджується письмовим повідомленням №621/02-14 від 12 квітня 2023 року.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки нотаріус відмовила позивачці у оформленні спадщини після смерті ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, тому вона має право звернутись до суду за вирішенням даного спору.

Досліджені судом докази свідчать про те, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла саме земельна ділянка, виділена в натурі на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0320456 від 03 квітня 1997 року, площею 2,6799 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:011:0176, яка розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області (до зміни адміністративно-територіального устрою територія Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області), а тому право позивачки на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 09 грудня 2005 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. на ім`я ОСОБА_1 , зареєстроване в реєстрі за №1-1696, в частині права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства науково-виробниче агропромислове акціонерне товариство «Дружба народів», розміром 3,18 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0320456, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 03 квітня 1997 року.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 2,6799 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:011:0176, що розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області (до зміни адміністративно-територіального устрою територія Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області), та належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №755544 від 18 липня 2002 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження:

вул. Острозького,41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Третя особа: Старокостянтинівська державна нотаріальна контора Хмельницької області, місце знаходження: провул. Подільський,2 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Текст рішення складено 15 березня 2024 року.

Суддя: