Дата документу 22.08.2024Справа № 642/610/18
Провадження № 2/554/4123/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Черняєвої Т.М.,

за участі секретаря Діменко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

12.02.2018 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-банк» звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачів на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №6326-143/07Р від 28.09.2007 р. в розмірі 98088,35 доларів США, що еквівалентно 2829338,84 грн.т судові витрати у розмірі 42439,93 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 28.09.2007 року між ПАТ КБ «Правекс-банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний Договір №6326-143/07Р.

Відповідно до умов Кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачу на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у валюті на суму - 58 000,00 Доларів США у розмірі на умовах, визначених цим Договором, а ОСОБА_1 зобов`язувався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Згідно п. 1.2. Кредитного договору кредит надається строком до 28.09.2027 року. За період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитними договорами в повному обсязі не погашена. Умовами Кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, Позичальник зобов 'язаний сплачувати відсотки. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору, відсотки за користування кредитом, вказаного у п. 1.2. Кредитного договору, підлягають сплаті Позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2. даного Договору. Згідно п. 9.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами Позичальник сплачує Банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2. Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідач допустив порушення своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 13.12.2017 року за Позичальником обліковується заборгованість в сумі 98 088,35 Доларів США, що еквівалентно 2 829 338.84 гривень (за курсом НБУ на 22.01.2018 року 1 долар США = 28,8448 гун.) яка складається з: суми кредиту - 54 892,00 Доларів США; суми відсотків - 43 196,35 Доларів США. Крім того, 28.09.2007 р. в забезпечення виконання Кредитного договору був укладений договір іпотеки №6326-143/07Р та було укладено між ОСОБА_2 та Позивачем укладено договір поруки №6326-143/07Р. Відповідно до умов договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов`язання всім належним йому майном та грошовими коштами.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11 травня 2018 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено по справі підготовче судове засідання.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.09.2020 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» суму заборгованості за кредитним договором №6326-143/07Р від 28.09.2007 року, яка складає 2 829 338,84 гривень та стягнуто в рівних частках суму сплаченого судового збору в розмірі 42439,93 грн.

10.11.2020 року до Московського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Прийнято заяву про перегляд заочного рішення та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.04.2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 14.09.2020р. задоволено. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14.09.2020р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано, і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18.05.2023 року прийнято до провадження справу та постановлено здійснювати розгляд у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Октябрского районного суду м. Полтави від 30.10.2023 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк про стягнення заборгованості залишено без розгляду в зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 23.04.2024 року ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 30.10.2023 року скасовано. Цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

08.05.2024 року до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 про передачу справи за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

21.05.2024 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності. В якому він просить застосувати до позовних вимог позовну давність та відмовити в позові. Клопотання обгрунтовує тим, що відповідно до п.4.4 кредитного договору № 6326-143/07Р сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2. даного Договору, припиняється достроково, на 11-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє Позичальника. Відповідач зазначає, що з розрахунку заборгованості вбачається, що погашення заборгованості відбувалось з вересня 2007 року і припинилось в лютому 2011 року (колонка 5 Сума погаш). З лютого 2011р. починається прострочена заборгованість (колонка 6) за кредитом та за відсотками. Таким чином, з 11 березня 2011 року строк, зазначений у п. 1.2. даного Договору, припинився достроково відповідно до його умов. Це свідчить про зміну умов кредитування в частині строку виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредиту та процентів, відповідно право звернення до суду з позовом про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором виникло у позивача 11 березня 2011 року, тобто саме з цього часу відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України почався перебіг строку позовної давності за його вимогами, проте до суду з цим позовом банк звернувся в лютому 2018 року, тобто з пропушенням строку позовної давності, що в силу вимог ч. 4 ст. 267 ЦПК України є підставою для відмови в задоволенні позову.

03.06.2024 року до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності, яке обгрунтовувала наступним. Відповідно до п. 2.1. договору поруки від 28.09.2007р. поручитель зобов?язується у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № 6326-143/07Р від 28.09.2007р. виконати за нього зобов?язання перед кредитором на умовах, у порядку та у строки, встановлені кредитним договором, зазначеним у п. 1.1. даного договору, зі змінами та доповненнями до нього. Відповідно до п.4.4 кредитного договору № 6326-143/07 Р сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2 даного Договору, припиняється достроково, на 11-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє Позичальника. Відповідач зазначає, як вбачається з розрахунку заборгованості погашення заборгованості відбувалось з вересня 2007 року і припинилось в лютому 2011 року (колонка 5 Сума погаш). З лютого 2011р. починається прострочена заборгованість (колонка 6) за кредитом та за відсотками. Таким чином, з 11 березня 2011року строк, зазначений у п. 1.2. даного Договору, припинився достроково відповідно до його умов. Це свідчить про зміну умов кредитування в частині строку виконання відповідачем зобов?язань з повернення кредиту та процентів, відповідно право звернення до суду з позовом про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором виникло у позивача 11 березня 2011 року, тобто саме з цього часу відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України почався перебіг строку позовної давності за його вимогами, проте до суду з цим позовом банк звернувся в лютому 2018 року, тобто з пропущенням строку позовної давності, що в силу вимог ч. 4 ст. 267 ЦПК України є підставою для відмови в задоволенні позову. Прохала до позовних вимог застосувати позовну давність та відмовити в позові.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10.06.2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справ за підсудністю відмовлено.

Ухвалою суду від 10.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, прохав позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася хоча про час, дату і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до умов Кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачу на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в валюті на суму - 58 000,00 Доларів США у розмірі на умовах, визначених цим Договором, а відповідач ОСОБА_1 зобов`язувався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Згідно п. 1.2. Кредитного договору кредит надається строком з 28.09.2007 року до 28.09.2027 року.

Судом встановлено, що за період користування кредитними коштами, відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитними договорами в повному обсязі не погашена.

Умовами Кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, Позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки.

Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору, відсотки за користування кредитом, вказаного у п. 1.2. Кредитного договору, підлягають сплаті Позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2. даного Договору.

Відповідно до п. 4.4. кредитного договору шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоди, про те, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного Договору, припиняється достроково, на 11 день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє Позичальника.

Згідно п. 9.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами Позичальник сплачує Банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2. Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Розрахунком заборгованості визначено дати погашення кредиту, суму платежів, їх складових частин. Останньою датою погашення кредиту є 11.01.2011 року (а.с.20-22 т.1).

Також, 28.09.2007р., у забезпечення виконання Кредитного договору між ОСОБА_2 та Позивачем укладено договір поруки №6326-143/07Р. Відповідно до умов договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов`язання всім належним йому майном та грошовими коштами.

Відповідно із ст.ст. 553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договорів поруки поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов`язань по договору поруки.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтями 525 та 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 6326-143/07Р від 28.09.2007 року становить 98 088,35 Доларів США, що еквівалентно 2 829 338.84 гривень (за курсом НБУ на 22.01.2018 року 1 долар США = 28,8448 гун.) яка складається з: суми кредиту - 54 892,00 Доларів США; суми відсотків - 43 196,35 Доларів США.

Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що банк повністю виконав умови кредитного договору та надав відповідачу ОСОБА_1 кредит.

У своїй заяві відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили суд застосувати строки позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Частина 3 ст. 267 ЦК України встановлює, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 договору, останній як позичальник зобов`язався повернути кредит в строк до 28.09.2027 року (п.1.2. Кредитного договору).

Відповідно до п. п. 4.4. кредитного договору шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоди, про те, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного Договору, припиняється достроково, на 11 день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє Позичальника.

Розрахунком заборгованості підтверджується, що прострочення з погашення заборгованості за кредитом та відсотками у відповідача ОСОБА_1 виникло з 01.02.2011 року (а.с.20-22 т.1)

Таким чином, початком строку перебігу позовної давності є 11.03.2011 року. Отже трирічний строк позовної давності для банку сплив 11.03.2014 року.

Проте, згідно матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 12.02.2018 року (відповідно до штампу суду на позовній заяві а.с.1 т.1), тобто, поза межами строку позовної давності. При цьому, звертаючись до суду з позовом, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-банк» не вказало поважних причин пропуску строку позовної давності, а з матеріалів справи не встановлено обставин, за яких строк позовної давності переривався чи зупинявся.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем подано позов після спливу строків позовної давності, і відомостей які б свідчили про те, що сторони уклали письмовий договір про збільшення тривалості позовної давності відсутні, а тому враховуючи заяви відповідачів про застосування позовної давності у задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» необхідно відмовити.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 266, 512, 514, 626, 628, 638, 1054, 1048 ЦК України, ст. ст. 77-81, 83, 141, 229, 235, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М. Черняєва