Справа № 344/8687/24
Провадження № 22-ц/4808/1210/24
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
У Х В А Л А

10 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Луганської В.М., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду ухвалене в складі судді Бабій О.М. 25 червня 2024 року, повний текст кого витовлено 01 липня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Гупало П.М., звернулась в суд з позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини.

В позовній заяві зазначила, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Монастириського районного суду від 03 травня 2012 року з ОСОБА_2 на її користь на утримання дітей стягнуто аліменти у розмірі 350,00 грн та 300,00 грн до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування вимог про збільшення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка зазначила, що відповідач з 07.08.2023 ІНФОРМАЦІЯ_3 направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 в зоні проведення бойових дій, у зв`язку з чим у нього змінилась заробітна плата. Вказане свідчить про покращення його матеріального стану.

За наведених обставин позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки мінімальний рекомендований розмір аліментів в сумі 3 196,00 грн. Визначити, що розмір аліментів підлягає стягненню з 07 серпня 2023 року, тобто з моменту направлення платника до військової частини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 03 травня 2012 року по справі № 1911-483/2012 та вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3196,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня. Стягнення аліментів у збільшеному розмірі розпочато з дня набрання рішенням законної сили. Припинено стягнення аліментів на підставі рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 03 травня 2012 року по справі № 1911-483/2012. В задоволенні решти вимог позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову про початок стягнення аліментів з 07 серпня 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Скаржниця вважала, що має право на стягнення аліментів за минулий час, оскільки вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, проте останній ухилявся від їх сплати.

Відтак, просила скасувати рішення Івано-Франківського міського суду від 25 червня 2024 року в частині відмови в задоволенні решти вимог позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким розпочати стягнення нового розміру аліментів з 07 серпня 2023 року.

Ухвалами Івано-Франківського апеляційного суду від 05 серпня та 02 вересня 2024 року відповідно відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 10 вересня 2024 року.

29 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Андрусенко І.Я. подав заяву про відмову від позову, в якій він просив оскаржуване рішення визнати нечинним, а провадження у справі закрити. Зі змісту клопотання вбачається, що наслідки відмови від позову його довірительці відомі та зрозумілі. До цієї заяви він також долучив заяву з підписом від імені ОСОБА_1 , в якій зазначено, що позивачка відмовляється від позову та позовних вимог, просить провадження у справі закрити. Наслідки відмови від позову їй відомі та зрозумілі. Заяву просила розглянути без її участі.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про відмову від позову.

Частиною 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно пункту першого частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Пунктом четвертим частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відмова ОСОБА_1 від позову відповідає вимогам статті 206 ЦПК України. Обставин, які б свідчили про неможливість прийняття відмови від позову, судом не встановлено.

Отже, враховуючи, що відмова від позову є реалізацією позивачкою її диспозитивних прав, передбачених нормами ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про прийняття відмови ОСОБА_1 від позову та, як наслідок визнає нечинним рішення Івано-Франківського міського суду від 25 червня 2024 року та закриває провадження у справі.

Керуючись статтями 206, 255, 256, 373, 374, 381, 389, 390 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 25 червня 2024 року визнати нечинним.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська О.О. Томин

Повний текст ухвали виготовлено 10 вересня 2024 року