Справа № 404/7954/23
Номер провадження 2/404/1870/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого-судді Павелко І.Л.

за участі секретаря Коваленко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ про знаття заборони , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт з нерухомого майна: будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі: «повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 22.05.1991, видавник: Ощадбанк», яка зареєстрована 05.06.2008 року за № 7332508 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, архівний запис 368-4 стр.83, заявник - Друга Кіровоградська ДНК, а також рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 13.02.2018 року за індексним номером 39640637 державним реєстратором Міської ради Кропивницького Адаменком Андрієм Володимировичем. Стягнути з відповідача АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, витрати на професійну правничу допомогу.

16.04.2024 року представник позивача подала заяву, в якій вказала, що позивач відмовляється від стягнення з відповідача на свою користь судового збору в розмірі 1073,60 гривень, витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по вищевказаній справі.

Позивач та його представник до суду не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог(а.с. 49-52).

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 242,9 кв.м, житловою площею 135,2 кв.м з наступним описом: житловий будинок «АА1», душ-вбиральня «Б», сарай «В», навіс «Г, Д», теплиця «Е», колодязь «к», огорожа «N-N3», ганок «кр», що підтверджується доданим до позову витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 113735945 від 13.02.2018 року(а.с.12).

В червні 2023 року позивач звернулась до нотаріуса щодо оформлення договору купівлі-продажу вищезгаданого будинку, проте дізналась, що на нього накладений арешт (заборона на нерухоме майно), в зв`язку з чим позивачу було відмовлено у оформленні договору.

В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був внесений запис, зі змісту якого вбачається накладення заборони на нерухоме майно - будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої 05.06.2008 року за № 7332508 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області на підставі: «повідомлення, б/н, 22.05.1991, Ощадбанк», власник: ОСОБА_1 , архівний запис 368-4 стр.83, заявник - Друга Кіровоградська ДНК(а.с.13-14).

13.02.2018 року державний реєстратор Міської ради Кропивницького Адаменко Андрій Володимирович переніс указану заборону з Єдиного реєстру заборон відчуження обтяжень нерухомого майна в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) з індексним номером 39640637, що простежується за Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 346534493 від 14.09.2023 року (номер запису про обтяження 24799943)(а.с.15-17).

В червні 2023 року позивач звернулась з листом до АТ «ОЩАДБАНК» (м. Київ) з метою з`ясування причини накладення арешту (заборони) та для його зняття (скасування). Лист та докази його відправлення відповідачу додаються до позовної заяви. Проте відповіді на лист не отримала.

На адвокатський запит № 25/08- 2023/1 від 25.08.2023 представника Позивача адвоката Кіріченко Т.А. від Відповідача надійшла відмова № 11/5- 19/4298/2023/с від 01.09.2023 з посиланням на ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», оскільки, на думку банку, запитувана адвокатом інформація є банківською таємницею.

Позивач стверджує, що у неї на даний час перед вказаним банком відсутня будь-яка заборгованість.

В 1991 році Сбербанком, правонаступником якого є АТ «ОЩАДБАНК», позивачу була надана позика спочатку в розмірі 20 тисяч рублів 00 копійок, що підтверджується Сповіщенням про видачу позики від 08.04.1991 року, яка потім переоформлена на позику в розмірі 50 тисяч рублів 00 копійок, що підтверджується кредитним договором №319072 від 19.12.1991 року додатком до кредитного договору - Терміновим зобов`язанням від 19.12.1991 року.

Позика була повністю повернута позивачем, на підтвердження чого надаються копії квитанцій серії СЧ № 857508 від 16.01.1992, СЧ № 856219 від 04.02.1992, ТЯ № 139399 від 12.10.1992. Відсутність заборгованості підтверджується доданою до позову довідкою від 29.09.2017 року № 109.61/1-469, виданою керуючим філії - Кіровоградського обласного управління АТ «ОЩАДБАНК»(а.с.33).

Не зважаючи на відсутність заборгованості перед відповідачем, нотаріальні органи відмовились знімати арешт (заборону) з майна позивача, та запропонували ОСОБА_1 звернутись до суду.

За роз`ясненнями, що викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI). У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. У випадках безоплатної передачі майна юридичній особі ця особа також є відповідачем у справі. У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

Зважаючи на викладені роз`яснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» є належним відповідачем, так як обтяження здійснено на підставі повідомлення банку, тобто в його інтересах.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власники (співвласники) мають право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону,

Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачене законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституціею та законами України.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У відповідності до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною другою статті 386 Цивільного кодексу України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом статей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі статтею 321 Цивільного кодексу України.

За роз`ясненнями, викладеними в пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Враховуючи те, що арешт на нерухоме майно позивача порушує її право власності, оскільки вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, та те, що у позивача відсутня будь- яка заборгованість перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», на даний час відсутні законні підстави для заборони на нерухоме майно (арешту майна) позивача.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А тому за наведених обставин та враховуючи підстави накладення арешту на належне ОСОБА_1 майно відпали, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, а тому задовольняє його в повному обсязі.

Керуючись статтею 41 Конституції України, статтями 15, 16, 316, 317, 319, 321, 386 Цивільного кодексу України, статтями 4, 7, 10, 11, 76-80, 175 Цивільного процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до АТ ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ про знаття заборони - задовольнити.

Зняти заборону на нерухоме майно - будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі: «повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 22.05.1991, видавник: Ощадбанк», яка зареєстрована 05.06.2008 року за № 7332508 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, архівний запис 368-4 стр.83, заявник - Друга Кіровоградська ДНК, а також рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 13.02.2018 року за індексним номером 39640637 державним реєстратором Міської ради Кропивницького Адаменком Андрієм Володимировичем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: АТ ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ, код ЄДРПОУ 00032129, місце проживання: вул. Госпітальна 12-Г, м. Київ, 01001.

Текст рішення складено 23.04.2024 року

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда