УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року

м. Київ

справа № 397/866/23

провадження № 61-18373ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до повноліття сина ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до виповнення сину ОСОБА_3 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Короткий зміст зустрічної позовної заяви

31 липня 2023 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , просив:

- прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду;

- поєднати зустрічну позовну заяву із цивільним позовом ОСОБА_2 у справі № 397/799/23;

- перейти до розгляду цивільної справи № 397/799/23 за правилами загального позовного провадження;

- шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24 липня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1239 розірвати;

- визначити місце проживання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 15 000,00 грн з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення зустрічного позову і до досягнення повноліття сина;

- позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення сином ОСОБА_3 трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити без розгляду.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2023 року, яку залишено без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 21 листопада 2023 року, відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Матеріали зустрічної позовної заяви повернено заявнику.

Відмовивши у прийнятті зустрічного позову, суди виходили з того, що не є доцільним спільний розгляд позову про стягнення аліментів із зустрічним позовом про розірвання шлюбу між подружжям, визначенням місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання, оскільки ці позови мають різний обсяг дослідження обставин справи.

Суд першої інстанції вважав, що вимоги про розірвання шлюбу не є взаємопов`язаними з вимогами про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання матері дитини, а задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частині вимог про визначення місця проживання дитини є спором, який відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України підлягає розгляду лише у порядку загального позовного провадження, потребує більш тривалого часу у зв`язку з необхідністю залучення служби у справах дітей та отримання висновку органу опіки та піклування щодо вирішення спору.

Суди зазначили, що враховуючи інтереси малолітньої дитини, яка потребує матеріального забезпечення від своїх батьків, недоцільним є спільний розгляд позову ОСОБА_2 про стягнення аліментів із зустрічним позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу між подружжям, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання, оскільки ці позови мають різний обсяг дослідженні обставин справи, що не сприятиме оперативному вирішенню спору в інтересах малолітньої дитини.

Вимоги касаційної скарги

У грудні 2023 року ОСОБА_1 поштовим зв`язком направив до Верховного Суду касаційну скаргу, просив скасувати ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2023 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що зустрічний позов взаємопов`язаний із первісним, їх спільний розгляд є доцільним, зустрічний позов підтверджує стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина, але відповідно до статті 193 ЦПК України частково виключить задоволення первісного позову.

Тому відмова у прийнятті зустрічного позову є порушенням норм процесуального права.

Заявник не погоджується із застосованими судом апеляційної інстанції висновками Верховного Суду, зазначаючи, що правовідносини у справах не є подібними його справі.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 листопада 2023 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (частина друга статті 193 ЦПК України).

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (частина третя статті 194 ЦПК України).

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 522/9011/19 зазначено, що «згідно з частиною другою статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним. При цьому вищевказаною нормою процесуального закону визначено дві альтернативні ознаки зустрічного позову: або взаємопов`язаність первісного та зустрічного позовів, що зумовлює їх спільний розгляд, зокрема, коли обидва позови виникають з одних правовідносин; або їх взаємовиключність, коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Зустрічний позов, який прийнятий судом для спільного провадження з первісним позовом, повинен знайти вирішення у виді загального рішення, яке має містити відповідь на обидві заявлені вимоги (як позивача, так і відповідача)».

Суди попередніх інстанцій встановили, що недоцільно розглядати зустрічний позов з первісним, оскільки спільний розгляд зазначених позовів може ускладнити вирішення справи, оскільки спір про стягнення аліментів і спір про визначення місця проживання дитини відрізняються предметом доказування, під час розгляду зазначених вище вимог необхідно встановлювати різні фактичні обставини.

Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій та вважає, що задоволення зустрічного позову не може виключити повністю задоволення первісного позову, вимоги зустрічного позову підтверджують згоду позивача на проживання дитини з матір`ю та сплату аліментів на утримання дитини та непогодження із вимогою первісного позову про стягнення аліментів на утримання матері дитини.

Крім того, Верховний Суд врахував, що вирішення питання про прийняття в провадження зустрічного позову є правом суду, а відмова у прийнятті зустрічної позовної заяви не позбавляє права заявника звернутись до суду із зазначеним позовом в загальному порядку.

Також, Верховний Суд зауважує, що недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування.

Крім того, в обох позовах - первісному і зустрічному дитина не є безпосереднім учасником судового процесу, але об`єднання зустрічного позову із первісним про стягнення аліментів на неповнолітню дитину вплине на її права та інтереси, а саме її утримання батьком.

З огляду на забезпечення найкращих інтересів дитини, а також ту обставину, що відмова у прийнятті зустрічного позову не є перешкодою відповідачу у доступу до суду, доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають. Крім того, аналогічним аргументам заявника вже була надана належна оцінка судом апеляційної інстанції.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не впливають на законність і обґрунтованість оскаржених судових рішень, а є незгодою заявника з процесуальним рішенням судів.

Керуючись частиною четвертою статті 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська