Справа № 544/17/24
пров. № 2/544/212/2024
Номер рядка звіту 70
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю:

секретаря Киричевської В.М.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Дуденок О.О.,

у відкритому судовому засіданні, у залі суду м.Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Пирятинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання батьківства,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що навесні 2011 року він познайомився з ОСОБА_4 , яка на той час проживала у м. Києві та у них склалися теплі відносини, періодично мали близькі стосунки. 08.06.2011 ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 , проте весілля не було та про вказаний шлюб він дізнався значно пізніше. З 2011 року та тривалий час він постійно спілкувався та опікувався ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_5 народився син ОСОБА_6 , якого саме позивач забирав з пологового будинку, в подальшому 07.11.2013 відповідачі за заявою ОСОБА_5 розірвали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_7 , проте так як друга дитина була зачата в зареєстрованому шлюбі, та вже після фактичного розірвання шлюбу судом, і друга дитина, відповідно, була записана в порядку ст. 122 СК України. Таким чином батьком обох дітей у актових записах про народження був записаний відповідач ОСОБА_3 . Другу дитину також саме позивач забирав з пологового будинку. Відповідача ОСОБА_3 ніколи не бачив біля Ірини. З 2013 року він та ОСОБА_5 перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_8 , яку відповідачка записала в порядку ст. 135 СК України. Та батьківство позивача відносно доньки ОСОБА_8 можливо встановити в позасудовому порядку. ОСОБА_9 вагітна четвертою дитиною, яка також є позивача та відповідно ними прийнято рішення про одруження. Коли ОСОБА_5 завагітніла четвертою дитиною, то позивач став все частіше помічати, що двоє дітей ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) дуже схожі на нього, тому він вирішив серйозно поговорити з ОСОБА_5 про те, хто є їхнім батьком. В один з днів відповідач ОСОБА_2 повідомила позивачу, що дійсно він є батьком і сина ОСОБА_6 і доньок ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а вона не говорила йому про це з особистих міркувань. Отже, справжнім батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є саме позивач, а не ОСОБА_3 , який вказаний батьком у свідоцтвах та у актових записах про народження. Позивач бажає встановити своє батьківство щодо всіх його дітей у зв`язку з чим звертається до відповідачів з даним позовом. З огляду на зазначене позивач просить визнати його батьком дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народжених ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . А також просить відповідному відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису №840 від 14 березня 2012 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про народження дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та до актового запису №1022 від 20 березня 2014 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, про народження дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: вказати у відомостях про батьківство батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , прізвище дітей змінити з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », а по батькові з « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 » на « ОСОБА_16 » та « ОСОБА_17 » відповідно. Відомості про батьківство ОСОБА_3 виключити.

25.01.2024 ухвалою суду за клопотанням представника позивача до участі у справі залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

26.01.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_18 надійшло клопотання, в якому вона повідомляє суд про те, що 11.01.2024 сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №6), відповідач ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_13 .

06.02.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_18 надійшла заява про залишення однієї вимоги без розгляду, а саме про визнання батьківства стосовно дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалою попереднього судового засідання від 19.02.2024 позовну вимогу позивача ОСОБА_1 про визнання батьківства стосовно дитини ОСОБА_10 залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник позивача зазначила, що діти ОСОБА_19 перебувають на повному утриманні ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні був допитаний в якості свідка, який підтвердив, що він є батьком ОСОБА_7 , з відповідачкою ОСОБА_19 проживає з середини 2011 року, він її відвозив і забирав з пологового будинку, діти знаходяться на його повному утриманні. Спілкування відповідача ОСОБА_10 з ОСОБА_19 не було з 2011 року. Відповідач ОСОБА_10 ніяких прав на дітей не заявляв, аліментів не сплачував, допомоги не надавав.

Відповідачка ОСОБА_19 подала заяву про визнання позовних вимог, згідно якої вона підтверджує та повністю визнає заявлені позивачем позовні вимоги, просить суд задовольнити позов, справу просила розглядати без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Від третіх осіб, що не заявлять самостійних вимог на предмет спору, заяв не надходило.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, заслухавши позивача та його представника, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_20 перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2011 року (а.с. 5), який заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2013 було розірвано (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис № 1022, батьком дитини є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_2 (а.с. 8).

Позивач стверджує, що він є біологічним батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проте, оскільки дитина була зачата в зареєстрованому шлюбі, тому після розірвання шлюбу судом батьком дитини в порядку ст. 122 СК України було записано ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини гуртуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружки.

Відповідно до ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Згідно ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Отже, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема, призначення судової медичної генетичної експертизи.

Позивачем надано в якості доказу Результат дослідження №41479 Аналіз ДНК на батьківство ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_11 від 02.02.2024, проведений медико-генетичним центром «Мама Папа» (Ліцензія МОЗ № 1168 від 03.10.2016), згідно якого ймовірність батьківства 99,% (а.с.61).

Проте, у зв`язку з належністю цього медико-генетичного центру до господарського товариства приватної форми власності та не належності до суб`єктів судово-експертної діяльності суд не може прийняти до уваги зазначений аналіз ДНК в якості належного доказу.

Крім цього в самому результаті дослідження №41479 медико генетичного центру «Мама Папа» зазначено: «Оскільки аналіз виконувався для особистого користування, без ідентифікації учасників, результат не може використовуватись в суді як доказ про наявність або відсутність родинного зв`язку» (а.с.61).

У той же час позивач не заявляв клопотання про проведення судово-медичної генетичної експертизи для встановлення кровного споріднення з дитиною ОСОБА_11 . Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, позивачем суду не надано.

За приписами ч.2 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідачкою ОСОБА_19 подано заяву про визнання позову. Однак суд не приймає визнання відповідачкою позову, оскільки таке визнання суперечить інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_11 .

З урахуванням викладеного, суд при вирішені спору у цій справі виходить із пріоритетного для цього спору принципу забезпечення інтересів дитини.

Статтею 8 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, отримання відомостей стосовно аспектів індивідуальності особи та життєво важливий інтерес, що підпадає під дію Конвенції, - право на достовірну інформацію про одну із невід`ємних складових своєї ідентичності, наприклад, особи батьків, - сприяє розвитку людини (справа «Мікуліч проти Хорватії» [Mikuliжc v. Croatiа] від 7 лютого 2002 року, № 53176/99, п. 54, 64).

Отже, народження дитини та, особливо, умови її появи на світ, є невід`ємною складовою частиною приватного життя дитини та, у подальшому - дорослої людини, підпадають під дію статті 8 Європейської конвенції про права людини, яка також підлягає застосуванню у цій справі.

Таким чином, аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання батьківства не підлягає задоволенню за недоведеністю, оскільки позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на доведення кровного споріднення між ним та дитиною ОСОБА_11 .

Керуючись ст. 6-12, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Пирятинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання батьківства - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.03.2024.

Суддя Н.В.Нагорна