Справа № 727/7807/21
Провадження № 2/727/416/24
Р І Ш Е Н Н Я
20 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:
головуючого - судді Слободян Г.М.
за участю секретаря судових засідань - Костенюк О.І.
представника позивача Чернівецької міської ради Сьоміної І.
представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Софяк В.В.
Короткий зміст позову. Позивач Чернівецька міська рада звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.
Посилаються на те, що рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 24.01.2017р. №545 (пункт 29) договір оренди землі від 27.07.2009 р. №6015, укладений між Чернівецькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тавір" на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 , площею 0,0459 га припинено у зв`язку із переходом права власності на частину нерухомого майна до ОСОБА_2 . Зазначають, що рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 09.10.2017р №917 (пункт 5) погоджено поділ земельної ділянки площею 0,0459 га та запропоновано ОСОБА_2 отримати в оренду земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 , площею 0,0216 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (пункт 5.3). Вказують, що рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 26.04.2018 р. №1253 (пункт 38) ОСОБА_2 надано в оренду земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 , площею 0,0216 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування нерухомого майна). Стверджують, що договір оренди землі на сьогодні не укладений.
Зазначають, що в зв`язку із не оформленням відповідачем права користування земельною ділянкою на правах оренди, що потягнуло за собою фактичне безоплатне її використання, департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради неодноразово було спрямовано землекористувачу листи про оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку та з пропозицією впродовж одного місяця з дня отримання листа сплатити відповідні кошти у розмірі орендної плати за землю в сумі 124405,55 грн., однак відповідач не звернув увагу на листи та кошти не сплатив.
Просять стягнути з ОСОБА_2 на користь Чернівецької міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 124 405,55 гривень та понесені судові витрати в рахунок відшкодування судового збору в розмірі 2270,00 гривень.
Рух справи та позиція сторін.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.09.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.03.2022 року закрито підготовче провадження по справі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.07.2022 року задоволено клопотання представника позивача Чернівецької міської ради, Кукуряк О.М. про зупинення провадження по справі до вирішення справи №922/2060/20 Верховним Судом, у зв`язку з неоднозначною практикою, яка сформована ВСУ.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.12.2023 року поновлено провадження по справі.
Представник позивача Чернівецької міської ради, Сьоміна І., в судовому засіданні просила в повному обсязі задовольнити позовні вимоги з огляду на порушення інтересів міської ради, а тому підтримавши доводи викладені в позові просила стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 124405,55 гривень, а також сплачений позивачем судовий збір.
Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Софяк В.В. у судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно статтей 3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, заслухавши представників сторін по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.
Досліджені судом докази та застосовані норми права.
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із не оформленням відповідачем права користування земельною ділянкою на правах оренди, що потягнуло за собою фактичне безоплатне її використання, виконавчим органом Чернівецької міської ради департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради неодноразово було спрямовано землекористувачу листи від 14.04.2021 року №04/01-08/3-07/1566, від 02.03.2021 року №04/01-08/3-07/867, від 13.07.2018 року №04/01-08/3-07/2297, від 25.06.2018 року №04/01-08/3-07/2074 про оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку та з пропозицією впродовж одного місяця з дня отримання листа сплатити відповідні кошти у розмірі орендної плати за землю в сумі 124405,55 грн (а.с.14-22).
Рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 26.04.2018р. №1253 (пункт 38) ОСОБА_2 надано в оренду земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,0216 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування нерухомого майна) (а.с.28-29), що підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки в оренду для обслуговування нерухомого майна (а.с.27).

Рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 09.10.2017р

№917 (пункт 5) погоджено поділ земельної ділянки площею 0,0459 га та запропоновано ОСОБА_2 отримати в оренду земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 , площею 0,0216 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (пункт 5.3) (а.с.30-31).

15 вересня 2008 року на ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 , на підставі дубліката договору купівлі-продажу ВЕА №5469904 від 20.07.2006 року (а.с.32).

Рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 24.01.2017р. №545 (пункт 29) припинено договір оренди землі від 27.07.2009р. №6015, укладений між Чернівецькою міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Тавір" на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 , площею 0,0459 га у зв`язку із переходом права власності на частину нерухомого майна до ОСОБА_2 (а.с.33).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.10.2021 року, актовий запис №1978, відповідачка після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що також підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_3 , виданого 29.10.2021 року, органом 8034(а.с. 65, 78-79).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання №73037747 від 03.11.2021 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 (а.с.80).

3 експлікації вбачається, що з 216 (двохсот шістнадцяти) квадратних метрів загальної площі земельної ділянки, яку протиправно використовує Відповідачка, 169 (сто шістдесят дев`ять) квадратних метри нібито зайнято «соціально-культурними об`єктами» (а.с.92-93).

Фототаблиці, з яких вбачається об`єкт нерухомого майна, що на праві приватної власності належить відповідачці (а.с.94-99).

З інформаційної довідки №298602005 від 09.02.2022 року вбачається, що нерухоме майно, а саме земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0062 не зареєстрована на праві приватної власності (а.с.100).

Згідно з інформаційною довідкою №267027777 від 22.07.2021 року про відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої у власності ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 знаходяться технічні бокси та складські приміщення (а.с.101-109).

У відповідності до глави 15 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Згідно положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу.

Статтею 206 ЗК України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка, плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 року затверджено порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Зважаючи на викладені норми користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, позбавляє орендодавця права одержувати дохід у виді орендної плати за землю, який він міг би отримувати якби його право не було порушено.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Тобто, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельними ділянками у встановленому законодавчими актами розмірі, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення Європейського суду з прав людини "виправдане очікування" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Такий правовий висновок відповідає постановам Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12- 182гс 18).

Згідно зі ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 4 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

З матеріалів справи, судом встановлено, що спірна земельна ділянка є сформованою, має кадастровий номер та внесена до Державного реєстру.

Разом з цим, суд вважає, що позивач обґрунтував наданий розрахунок заборгованості безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування без належних на те правових підстав у періоді з 13.04.2018р. до 12.04.2021 р. земельною ділянкою за адресо АДРЕСА_2 , площею 0,0216 га (кадастровий номер :05:001:0062), на якій розміщене належне ОСОБА_2 нерухоме майно, що був проведений відділом у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області працівниками департаменту на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 22.02.2021р. №285.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (частина друга статті 20 Закону України «Про оцінку земель»).

Аналогічний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №639/5391/19.

Тобто, зроблений позивачем розрахунок заборгованості підтверджується наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, та відповідно є обґрунтованим.

У пункті 10 прикінцевих та перехідних положень Закону України від 21.05.97 N 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні і обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу. За пропозицією сільських, селищних, міських рад районні, обласні ради повинні приймати рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад.

Із уведенням у дію 01.01.2002 нового ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності, про що зазначено у частині 2 статті 83 ЗК України.

Отже, принцип розмежування земель державної і комунальної власності відображено у положеннях ЗК України, який, зокрема, полягає у визнанні пріоритету належності земель у межах населеного пункту відповідній територіальній громаді. Тобто всі землі у межах населеного пункту вважаються такими, що із 01.01.2002 перебувають у комунальній власності, крім земель, належність яких державі або приватним власникам зафіксована у ЗК України.

Законом України від 05.02.2004 №1457-IV "Про розмежування земель державної та комунальної власності" (втратив чинність 01.01.2013, підстава - Закон N 5245-VI) було визначено правові засади розмежування земель державної та комунальної власності і повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо регулювання земельних відносин з метою створення умов для реалізації ними конституційних прав власності на землю, забезпечення національного суверенітету, розвитку матеріально-фінансової бази місцевого самоврядування.

У статті 5 цього Закону було наголошено, що суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Водночас при розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються: усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності; земельні ділянки за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти комунальної власності; землі запасу, які раніше були передані територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до законодавства України; земельні ділянки, на яких розміщені об`єкти нерухомого майна, що є спільною власністю територіальної громади та держави (стаття 7 Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності").

Із 01.01.2013 набув чинності Закон №5245-VI, за змістом пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" якого з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Згідно з пунктом 5 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 5245-VI державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно зі статтею 122 ЗК України передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.

Як передбачено у пункті 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 5245-VI, "у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками".

За змістом пункту 9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 5245-VI державна реєстрація речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначених у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким чином, беручи до уваги наведені положення Конституції України, ЗК України і пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №5245-VI, Чернівецька міська рада є власником спірної земельної ділянки, оскільки ця ділянка розташована в межах населеного пункту - м. Чернівці, а відсутність державної реєстрації речового права не впливає на обставини виникнення права комунальної власності на неї.

Положеннями статтей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Отже, на підставі ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, відповідач ОСОБА_1 , як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави, за рахунок власника вказаної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки - Чернівецькій міській раді, а відповідно заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Разм з цим, як встановлено судом під час розгляду справи у судовому засіданні, відповідачем ОСОБА_1 , та в її інтересах представником, адвокатом Софяк В.В. позовні вимоги визнано в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 гривень, документально підтверджений платіжним дорученням №1081 від 10.08.2021 року (а.с.2).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи також те, що відповідачем визнано позовні вимоги, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.1212, 1214 ЦК України,

ст.79-1, 80, 93, 120, 122, 123, 124, 152, 156, 206 Земельного Кодексу України ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 229, 258, 259,263-265, 268, 273, 280 282,

284, 288, 354, 355, 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Чернівецької міської ради (, м. Чернівці, Центральна площа, 1) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 124 405,55 гривень на розрахунковий рахунок: Чернівецьке ГУК/м.Чернівецька ТГ/24062200, , р/p UA0024405, Казначейство України (ЕАП), код платежу 24062200.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Чернівецької міської ради (, м. Чернівці, Центральна площа, 1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн., документально підтвердженого (а.с.2), на розрахунковий рахунок: Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, рахунок UA0042806, в ГУДКСУ в Чернівецькій області, код 04062216.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 01.03.2024 року.

Суддя Слободян Г.М.