Справа №705/4369/24
2-др/705/14/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , що подана представником заявника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2024 позов ОСОБА_1 , що поданий представником позивача ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,- 1000 гривень моральної шкоди. Також вирішено питання про стягнення судових витрат.

09.09.2024 ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій вказував, що при винесенні рішення Уманського міськрайонного суду від 02.09.2024 не вирішено питання стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. та вказано, що позивачем не надано, окрім свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру на надання правничої допомоги, будь-яких документів на підтвердження надання правничої допомоги, тому правнича допомога не підлягає до стягнення з відповідача. 25.06.2024 між ОСОБА_1 та адвокатом Банаром В.В. було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 21-07/24, предметом якого є надання правничої допомоги. Сторони погодили, що виплата гонорару (винагороди) здійснюється протягом 10 днів з моменту ухвалення судом рішення по суті, та/або постановлення ухвали про закриття провадження у справі, повернення позову чи залишення позовної заяви без розгляду. Приймаючи до уваги викладене, з огляду на заявлену позивачем ціну позову, обсяг та зміст наданих адвокатом послуг, вважає що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне розгляд справи проводити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення та матеріали цивільної справи суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Порядок розподілу судових витрат по справі визначений ст.141 ЦПК України, відповідно до якого та з врахуванням положень ст.265 ЦПК України, яка визначає зміст рішення суду, за загальним правилом, судові витрати розподіляються під час ухвалення рішення суду, за умови надання стороною до ухвалення такого рішення доказів понесення відповідних витрат.

Виключення з цього правила міститься в ч.8 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд враховує, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такою сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При цьому, ст.141 ЦПК України не передбачає можливості поновлення строку для подання заяви про розподіл судових витрат, оскільки визначає такий строк подією, яка неминуче має настати.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2024 позов ОСОБА_1 , що поданий представником позивача ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,- 1000 гривень моральної шкоди. Судовий збір віднесено за рахунок держави.

Оскільки позивачем не надано, окрім свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру на надання правничої допомоги, будь-яких документів на підтвердження надання правничої допомоги,як і клопотання, у тому числі про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, тому правнича допомога не підлягала до стягнення з відповідача.

Слід зазначити, що процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження надання правничої допомоги позивачу,відсутність заяви позивача про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення, можна стверджувати про відсутність підстав для розгляду поданих ним документів.

З огляду на викладене вище, суд вбачає підстави для відмови ОСОБА_1 , у прийнятті додаткового рішення.

Керуючись статтями 133, 137, 270, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , що поданий представником позивача ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання через Уманський міськрайонний суд Черкаської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Л. Гудзенко