справа № 619/4234/24
провадження № 2/619/1187/24
РІШЕННЯ

іменем України

05 вересня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/4234/24

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»;

третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позов про стягнення заборгованості.

Стислий виклад позиції сторін.

17 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про стягнення на її користь безпідставно набутих грошових коштів у сумі 26 550,08 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 93596, про стягнення з неї на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість в розмірі 44511,41 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 та здійснювались виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого напису і стягнення з неї заборгованості. Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області за №619/2956/23 від 04.10.2023 визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. за № 93596 від 15.07.2021 таким, що не підлягає виконанню, тому вважає, що відповідач отримав безпідставно вказані кошти, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду за захистом свої порушених прав. Вказує, що виконавче провадження № НОМЕР_2 на час її звернення до суду із даним позовом завершене у зв`язку із виконанням виконавчого документу у повному обсязі. Отже вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, оскільки відпали правові підстави для набуття TOB «Вердикт Капітал» коштів в розмірі 23 547,52 грн, примусово стягнутих за виконавчим написом, оскільки останній визнаний таким, що не підлягає виконанню. Інші кошти, а саме: 647,81 грн. - витрати виконавчого провадження; 2354,75 грн - основна винагорода приватного виконавця, що в сумі складає 3002,56 грн, дійсно не були отримані відповідачем. Однак вважає, що вона, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, але на підставі ст. 22 ЦК України. Отже, враховуючи те, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, які стягнені з неї на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, вважає, що отримані TOB «Вердикт Капітал» кошти на підставі вказаного виконавчого напису, підлягають поверненню їй на підставі ст. 1212 ЦК України, а саме в сумі 23 547,52 грн. Інші кошти в сумі 3002,56 грн, на її думку, підлягають стягненню з відповідача на її користь в порядку відшкодування збитків, на підставі ст. 22 ЦК України.

У відзиві на позовну заяву генеральний директор ТОВ «Вердикт капітал» Іжаковський О.В. просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки вважає їхбезпідставними. Посилається на те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ч. 1 ст.1212 ЦК України. Вказує, що на виконання вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження та стягнуто із позивача кошти на погашення заборгованості. У зв`язку із цим, позивач просить стягнути з TOB «Вердикт Капітал» на його користь утримані кошти за виконавчим провадженням в розмірі 26 550,08 грн. Згідно матеріалів справи, правовою підставою для стягнення з боржника (позивача) коштів, є кредитний договір і наявність у позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором. Кредитний договір є достатньою правовою підставою для отримання новим кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» з позивача коштів в рахунок сплати заборгованості за ним. Оскільки, позивач має заборгованість за кредитним договором та зобов`язаний її сплатити стягувачу. Також звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України лише у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину; відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Станом на даний час, кредитний договір не визнаний недійсним, не змінений та не розірваний, а отже відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки, на момент здійснення такого стягнення, всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно. Визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Отже, навіть при наявності судового рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у суду немає права стягувати з кредитора на користь боржника кошти, що стягнуті в процесі виконання такого виконавчого напису нотаріуса в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Більш того, контроль над виконанням виконавчого документа здійснюється приватним виконавцем, кошти надходять на депозитний рахунок, а тому, лише відомості приватного виконавця можуть бути підтвердженням дійсної суми стягнення із позивача. Із коштів, які стягуються із боржника першочергово стягуються витрати виконавчого провадження, а залишок коштів вже, в подальшому перераховується стягувачу. Зазначає, що позивачем не взято до уваги те, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачуються першочергово. Тому, загальна сума, яку вказує у своїй позовній заяві позивач не була перерахована в повному обсязі стягувачу - TOB «Вердикт Капітал». Позивач в тексті позовної заяви вказує про те, що стягувачем TOB «Вердикт Капітал» було отримано грошові кошти в розмірі 23 547,52 грн. Водночас, позивач не долучає до позовної заяви довідку безпосередньо від приватного виконавця про надходження коштів на рахунок стягувача, а які кошти є витратами виконавчого провадження. Адже, саме відомості - відповідна довідка від приватного виконавця є доказом перерахування коштів на рахунок стягувача, а яка сума коштів є витратами виконавчого провадження. Також, позивач в тексті позовної заяви вказує, що із позивача - боржника було стягнуто також витрати виконавчого провадження в сумі 647,81 грн та основну винагороду приватного виконавця в сумі 2 354,75 грн, Ці кошти є коштами, які було стягнуто на користь приватного виконавця. Тобто, загальна сума коштів, що стягується із боржника не в повному обсязі перераховується на користь стягувача, а ще є витрати виконавчого провадження. І немає жодних правових підстав вимагати повернення загальної суми коштів, які було стягнуто з позивача, із стягувача TOB «Вердикт Капітал». Оскільки тієї суми, що просить позивач стягнути в розмірі 26550,08 грн ними не отримувалося, і стягувач не зобов`язаний їх повертати позивачу. Кошти в розмірі 26 550,08 грн, які позивач просить стягнути, TOB «Вердикт Капітал» не отримував, а тому, і не зобов`язаний повертати позивачу. Відомості з приводу розподілу суми коштів, які надійшли безпосередньо стягувачу, знаходяться в розпорядженні лише приватного виконавця, які не були долучені позивачем, а тому, вимога з приводу стягнення із стягувана коштів не підлягає задоволенню. Вся інформація щодо відрахувань за конкретним виконавчим провадженням є в розпорядженні лише приватного виконавця. А такої інформації позивач (боржник) не надає до суду. Отже вважає, що позивачем не доведено свої вимоги в частині стягнення грошових коштів із TOB «Вердикт Капітал».

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

18 червня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено перше судове засідання на 10 год 00 хв 23 липня 2024 року. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 16 липня 2024 року, але не менше п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив у строк до 18 липня 2024 року. Запропоновано відповідачу подати до суду в строк до 22 липня 2024 року заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Залучено до участі у праві третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

08 липня 2024 року генеральний директор ТОВ «Вердикт капітал» Іжаковський О.В. подав до суду відзив на позовну заяву.

23 липня 2024 року судове засідання відкладено на 09 год 00 хв 05 вересня 2024 року.

У судове засідання представник відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення в електронний кабінет, яке доставлено 23.07.2024, причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, у поданій заяві просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

У судове засідання третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. не з`явився, надав до суду заяву, у якій просить розглядати справу без його участі.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області за №619/2956/23 від 04.10.2023 визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. за № 93596 від 15.07.2021 таким, що не підлягає виконанню.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. про закінчення виконавчого провадження від 10.11.2023, закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 93596, виданого 15.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз вказаної статті дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку право відношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Згідно змісту позовної заяви, 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 93596 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість в розмірі 44511,41 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області у справі №619/2956/23 від 04.10.2023 визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. за № 93596 від 15.07.2021 таким, що не підлягає виконанню.

Підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стало те, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач посилається на те, що на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження та здійснювались виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого напису і стягнення з неї заборгованості у розмірі 23 547,52 грн та інші кошти, а саме: 647,81 грн витрати виконавчого провадження та 2 354,75 грн - основна винагорода приватного виконавця, що в загальній сумі складає 3002,56 грн.

Разом з тим, позивачем не надано суду відомостей про те, що на рахунки відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" в якості стягнення заборгованості чи від органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 , здійснено зарахування на вказану нею суму.

Суд погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, про те, що контроль над виконанням виконавчого документа здійснюється приватним виконавцем, кошти надходять на депозитний рахунок, а тому, лише відомості приватного виконавця можуть бути підтвердженням дійсної суми стягнення заборгованості з позивача.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В свою чергу, позивачем не наданого жодного доказу на підтвердження фактично перерахованої стягувачу суми коштів в межах виконавчого провадження, відомості з приводу розподілу даних сум, які знаходяться у розпорядженні приватного виконавця.

Водночас, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також, інших випадків, передбачених ЦПК України (ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, оскільки позивачем не надано доказів стягнення з неї грошових коштів на депозитний рахунок приватного виконавця, розмір коштів, перерахованих відповідачу в рамках виконавчого провадження як погашення суми боргу за виконавчим написом нотаріуса, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, ідентифікаційний код 36799749.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2024 року.

Суддя Є. А. Болибок