ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/469/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №693/1382/23 Категорія: 304090000 Коцюбинська Ю.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 956021931.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.

Відповідно до реєстру боржників № 164 від 14.12.2021 до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №956021931.

20.10.2022 р. між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору Факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 92408,58 грн., з яких: 22000,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 70408,58 грн. - сума заборгованості по відсоткам.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 06.03.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Отже, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №956021931 в розмірі 92408,58 грн., з яких:

-22000,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу;

-70408,58 грн. - сума заборгованості по відсоткам.

Крім того зазначив, що 28 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №/473603. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

19.04.2022 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та позивачем укладено договір Факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 19.04.2022 року до Договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 13800,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги, а саме з 19.04.2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Отже, відповідач також має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №/473603 в розмірі 13800,00 грн., з яких:

-4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

-9800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 23 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №/733625. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

19.04.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та позивачем укладено Договір факторингу №19042022-Є, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 19.04.2022р. до Договору факторингу №19042022-Є від 19.04.2022р. позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 16000,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги, а саме з 19.04.2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Отже, відповідач також має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №/733625 в розмірі 16000,00 грн., з яких:

- 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 12000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором №956021931 в розмірі 92408,58 грн., з яких: 22 000 грн. сума заборгованості по основному боргу, 70 408,58 грн. сума заборгованості по відсоткам; за кредитним договором №/473603 в розмірі 13800 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9800 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №/733625 в розмірі 16000 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 000 грн. сума заборгованості за відсотками.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором №956021931 в розмірі 92408,58 грн.; за кредитним договором №/473603 в розмірі 13800 грн.; за кредитним договором №/733625 в розмірі 16000 грн., що в загальному розмірі становить 122208,58 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір в розмірі 2684 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що права вимоги за кредитними договорами №956021931 від 13.10.2021 року, №/473603 від 28.09.2021 року та №/733625 від 23.09.2021 року, укладеними відповідачем із первісними кредиторами, перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ними, внаслідок чого вона має заборгованість, яку наразі повинна сплатити на користь позивача у встановленому судом загальному розмірі 122208,58 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Калінін С.К. подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що позивачем не надано договір факторингу №28/118-01 від 28.11.2018 року укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс».

Також позивачем не надано Реєстр боржників №164 від 14.12.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, як і доказів здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги.

Крім того, договір факторингу було укладено 28.11.2018 року, тоді як кредитний договір був укладений 13.10.2021 року, тобто після відступлення прав вимоги, що вказує на безпідставність доводів позивача.

Продовження сторонами строку дії договору №28/1118-01 від 28.11.2018 та укладення у подальшому Реєстру боржників №164 від 14.12.2021 (який не долучений до матеріалів справи) до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки станом на 2018 рік у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки кредитний договір було укладено лише 13.10.2021.

Щодо договорів факторингу за іншими кредитним договорами, то зазначає, що надані витяги з реєстру боржників до договорів факторингу, не містять підписів сторін, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача, як боржника за вказаними кредитними договорами. Безпосередньо Реєстри боржників до договорів факторингу з яких вбачалося б право вимоги за спірним кредитним договором позивачем суду надано не було, як і доказів здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги.

Крім того, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що ОСОБА_1 пройшла ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариств при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону, який вона сама зазначила.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 не визнає факт заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів за кредитними договорами розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказало, що вищевказані електронні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Без здійснення всіх цих дій договори між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Гоуфінгоу», ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» не були б укладені.

Тобто для укладення договорів №956021931 від 13.10.2021, №/473603 від 28.09.2021 та №/733625 від 23.09.2021, відповідачем вчинено ряд дій без здійснення яких договори були б не укладеними, що в свою чергу підтверджує укладання вказаних договорів в електронній формі.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, він не укладав договори, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані договори підписані електронними підписами використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Доводи відповідача щодо неналежності доданих розрахунків заборгованості, як доказів наявності заборгованості не можуть бути враховані. Адже, належних та допустимих доказів, які спростовують інформацію викладену у розрахунках заборгованості відповідачем не подано.

Зазначено, що правочином, який є доказом переходу права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №956021931 від 13.10.2021 є договір факторингу №20102022 від 20.10.2022, відповідно до умов, якого первісний кредитора (ТОВ «Таліон плюс») гарантує дійсність відступленої права вимоги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Щодо кредитного договору №956021931 від 13.10.2021 року.

13.10.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії №956021931 (а.с. 9-12), згідно якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідно до п. 4.4 вищевказаного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №956021931 від 13.10.2021 року, сторони дійшли згоди щодо основних умов кредитування, щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту, процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (а.с. 8-9).

31.12.2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с. 13-15), якою Договір факторингу №28/1118-01 викладено в новій редакції та зазначено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 4.1 договору факторингу, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

20.10.2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №20102022 (а.с. 16, 17), відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно із витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, до позивача надійшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №956021931 у розмірі 92408,58 грн., що складається із суми заборгованості по основному боргу 22000,00 грн. та заборгованості по відсоткам 70408,58 грн.

Щодо кредитного договору №/473603 від 28.09.2021 року.

28.09.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №/473603 (а.с. 24), згідно якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в межах суми 4000,00 грн., зазначеної клієнтом в заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. В договорі зазначається, що кредит надається строком на 14 днів, за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу, тип процентної ставки фіксована, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом, що підтверджується паспортом споживчого кредиту (а.с. 24-27).

Відповідно до п. 6.1 вказаного договору, цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

19.04.2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ГОУФІНГОУ» укладено договір факторингу №19042022-Г, відповідно до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 за договором № /473603, що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 19 квітня 2022 року (а.с. 29) та витягом з реєстру боржників за договором факторингу, де вказано, що заборгованість відповідача становить 13800,00 грн., з яких 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 9800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 30).

Щодо кредитного договору №/733625 від 23.09.2021 року.

23.09.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №/733625, згідно якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в межах суми 4000,00 грн., зазначеної клієнтом в заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. В договорі зазначається, що кредит надається строком на 15 днів, за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу, тип процентної ставки фіксована, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом, що підтверджується паспортом споживчого кредиту (а.с. 35-37). Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерція» (п. 6.1 договору).

19.04.2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» укладено договір факторингу №19042022-Є, відповідно до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 за договором № /733625, що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 19.04.2022 року (а.с. 41) та витягом з реєстру боржників за договором факторингу, де вказано, що заборгованість відповідача становить 16000,00 грн., з яких 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 12000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 42).

Щодо порядку укладення кредитних договорів

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, встановивши, що кредитні договори укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка відповідачу не належить, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

Крім того, відповідачем не наведено жодних обґрунтувань помилковості здійснених розрахунків заборгованості за вказаними кредитними договорами.

Щодо договору факторингу укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» від 20.10.2022 року, яким відступлено право вимоги за кредитним договором №956021931 між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Позивачем в підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» до позову не додано договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.

В матеріалах справи наявна лише додаткова угода №26 до Договору факторингу №28/118-01 від 28 листопада 2018 року від 31 грудня 2020 року укладена між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

На час укладення договору факторингу № 28/1118-01 (28 листопада 2018 року) кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 (укладеного 13 жовтня 2021 року) ще не існувало.

Позивачем не надано суду також реєстру прав вимоги, невід`ємної частини договору факторингу від 28.11.2018 року.

Доводи скаржника щодо презумпції правомірності правочину не заслуговують на увагу, адже позивачем взагалі не надано доказів того, що договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 було відступлено право вимоги за кредитним договором № 956021931 від 13.10.2021 року.

У частині договорів факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Гоуфінгоу» та №19042022-Є від 19 квітня 2022 року укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», то колегія суддів вважає їх належними доказами переходу прав вимог до боржника за кредитними договорами, при цьому керується наступним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідно до пунктів 1.2. вказаних договорів факторингу (дані пункти є ідентичними в обох договорах) перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

В матеріалах справи наявні Акти прийому передачі боржників за вказаними договорами факторингу від 19 квітня 2022 року.

На підставі наведених обставин справи та досліджених судом доказів у справі колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правомірно стягнув заборгованість за кредитними договорами №/473603 від 28 вересня 2021 року в розмірі 13800 грн. та №/733625 від 23 вересня 2021 року в розмірі 16000 грн.

Водночас, у зв`язку з відсутністю підтвердження переходу права вимоги до позивача за кредитним договором № 956021931 від 13 жовтня 2021 року боржником за яким є ОСОБА_1 , у даній частині позову слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Калінін С.К. просив суд апеляційної інстанції стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

На їх підтвердження ним надано Договір №б/н/23 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 06.11.2023 року укладений між Адвокатським бюро «Калінін і партнери» та Чернець В.М., довіреність від 06.11.2023 року, Додаток №1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/23 від 06.11.2023 від 06 листопада 2023 року у пункті 2 якого визначено розмір гонорару адвоката у розмірі 10000 грн., акт виконаних робіт (наданих послуг) від 26.01.2024 року, в якому міститься опис наданих послуг на загальну суму 10000 грн. та квитанції на загальну суму 10000 грн. за надану правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України визначено, що у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказував на неспівмірність зазначених відповідачем витрат на правничу допомогу у зв`язку з незначною складністю справи, та вважає, що термін виконання робіт щодо усних консультацій, ознайомлення з матеріалами справи, оформлення і складання відзиву на позовну заяву протягом 13,5 годин значно завищено, а тому не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості.

Проаналізувавши долучений до матеріалів справи акт виконаних робіт (наданих послуг) від 26 січня 2024 року, який містить опис наданих ОСОБА_1 адвокатом Калініним С.К. послуг, а також подані ним документи, колегія суддів вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом Калініним С.К. роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт.

Так, у зазначеному акті вказано, що на підготовку, оформлення, подання до Черкаського апеляційного суду апеляційної скарги адвокатом витрачено 8 годин, що на переконання суду не відповідає складності справи та реальної необхідності підготовки апеляційної скарги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги доводи позивача щодо наявності підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що справедливим і співмірним є часткове задоволення клопотання сторони відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на суму 5 000,00 грн.

Щодо судового збору

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог товариства на 24,38%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання ним позовної заяви у розмірі 654,48 грн.

ОСОБА_1 ухвалою суду апеляційної інстанції від 06 лютого 2024 року звільнено від сплати судового збору, тому з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги (75,62%), що становить 3044,46 грн. (4026 грн. (2684 грн. х 150%) х 75,62% / 100%).

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича задовольнити частково.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2023 року скасувати у частині стягнення заборгованості за кредитним договором №956021931 в розмірі 92408,58 грн. та ухвалити у даній частині нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у даній частині залишити без задоволення.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь держави судовий збір у розмірі 3044,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 654,48 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді