Справа № 766/1627/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

27.03.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Шестакової Я.В.,

за участю секретаря Капінус О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Херсоні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Державна прикордонна служба України в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника 27.01.2022 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із заявою у якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт наявності у ОСОБА_1 календарної вислуги років на військовій службі 5 років 10 місяців 17 днів, за час проходження останнім військової служби у Київському військовому ліцеї (КВЛ) імені ОСОБА_2 в період з 12.08.1997 року по 31.07.1999 року 1 рік 11 місяців 18 днів та за час проходження військової служби на Військово юридичному факультеті Національної юридичної академії України іменні ОСОБА_3 з 01.09.2000 року по 30.07.2004 року 3 роки 10 місяців та 29 днів, відповідно.

Ухвалою суду від 28.01.2022 року відкрито провадження у справі.

Представник заявника адвокат Мієнко Р.В. у судове засідання з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву у якій просив розгляд справи проводити без його участі.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, з наступних підстав.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Як вбачається з матеріалів справи, представник заявника звернувся до суду в порядку окремого провадження із вищезазначеною заявою зазначивши, що факт наявності у ОСОБА_1 календарної вислуги років на військовій службі 5 років 10 місяці 17 днів необхідно встановити для набуття більшого обсягу прав останнього, а також його соціальних (державних) гарантій від Державної прикордонної служби України, зокрема: право на більший розмір відпустки, право на пенсію та право на різного роду соціальні виплати та різні види забезпечення.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про юридичний факт або стан, але не спір про право цивільне.

У ч. 1 ст. 1 ЦК України вказано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватно-правових відносин.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Визначаючи, чи пов`язується встановлення факту наявності у ОСОБА_1 календарної вислуги років на військовій службі з виникненням у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення ст. 1 ЦК України.

За змістом ч. 1 статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори, що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

У даному випадку виникли правовідносини щодо можливості реалізації заявником права на соціальні гарантії, з огляду на особливий статус військовослужбовця, а отже вказаний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Подібний висновок щодо застосування норм права наведено у постановах Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі № 569/5974/20, від 05 квітня 2023 року у справі № 521/10615/20, від 07 червня 2023 року у справі № 944/6184/19 та від 27 червня 2023 року у справі № 359/4522/21.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту наявності у останнього календарної вислуги років на військовій службі не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки між сторонами виник публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255, 258-261, 263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Державна прикордонна служба України в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення - закрити.

Роз`яснити заявнику право на звернення із позовом у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 27.03.2024 року.

СуддяЯ. В. Шестакова