Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., за участі секретаря судового засідання Передерій Є.В., у присутності: представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Тиводар Наталія Іванівна, про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання недійсним договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_5 до відповідача ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Оноківська сільська рада Ужгородського району, Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області, Приватний нотаріус Тиводар Наталія Іванівна, ОСОБА_4 , про скасування рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності на землю виданого на підставі цього рішення, скасування державної реєстрації та визнання недійсним договору дарування.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2017 року головуючим суддею було визначено Лемак О.В.

За ухвалою від 03.11.2017 року судом було у задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову в цій справі відмовлено.

За ухвалою від 03.11.2017 року було відкрити провадження у цій цивільній справі, постановлено попереднє судове засідання не проводити, справу призначити до судового розгляду.

17.11.2017 року до суду від представника позивача ОСОБА_5 адвоката Холмогорової Л.В. надійшло клопотання про витребування від Сектору державної реєстрації Ужгородської районної державної адміністрації у Закарпатській області та Приватного нотаріуса Тиводар Н.І. доказів.

22.11.2017 року до суду від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Бирковича О.І. надійшла заява про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили двох заочних рішень Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2015 року у справі № 308/8171/15-ц та від 28.07.2017 року у справі № 308/5458/16-ц.

19.12.2017 року до суду від Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області надійшло клопотання від 18.12.2017 року № 881 за яким вони не заперечували проти визнання позовної вимоги ОСОБА_5 про скасування рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,07 га для обслуговування житлового будинку.

За ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 15.01.2018 року у цій справі № 308/10815/17 було апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 3 листопада 2017 року скасовано, заяву ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про забезпечення позову задоволено, забезпечено позов, заборонивши будь-кому вчиняти та реєструвати дії, спрямовані на зміну в будь-який спосіб (оформлення права власності, зміна власника, відчуження, передача в заставу, оренду, встановлення обтяження, інший спосіб) із виготовленням документів, необхідних для таких дій, правового статусу нерухомого майна (житлового будинку, земельної ділянки, будь-якого іншого нерухомого майна незалежно від фіксації та змін ідентифікуючих, реєстраційних, облікових реквізитів такого майна), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення спору по суті.

За розпорядженням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2018 року було призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи у зв`язку із неможливістю суддею Лемак О.В. виконання повноважень судді, що зумовлено довготривалим лікуванням та у відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2018 року головуючим суддею було визначено Монич О.В.

18.06.2018 року до суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_5 адвоката Холмогорової Л.В. про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_4 та Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

27.06.2018 року до суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_5 адвоката Холмогорової Л.В. про заміну третьої особи Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області на Виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

03.07.2018 року від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Бирковича О.І. надійшла заява про залучення третьої особи ОСОБА_4 у якості відповідача у цій справі.

За розпорядженням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.10.2018 року було призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи у зв`язку із тим, що суддя Монич О.В. звільнена із посади судді згідно наказу № 266/02-06 від 03.09.2018 року та у відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 року головуючим суддею було визначено Тхір О.А.

За ухвалою від 25.10.2018 року цивільну справу було прийнято до свого провадження та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочавши його спочатку, зі стадії підготовчого провадження, призначене у справі підготовче судове засідання.

16.11.2018 року до суду надійшов письмовий відзив Оноківської сільської ради за яким зазначено, що немає підстав заперечувати проти позовних вимог та просить суд розгляд справи провести у їх відсутності.

За ухвалою від 19.11.2018 року судом було залучено до участі у цій справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ).

За ухвалою від 19.11.2018 року судом було задоволене клопотання про залучення співвідповідача, залучено до участі у цій справі в якості співвідповідача Оноківську сільську раду Ужгородського району (місцезнаходження: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, буд. 59; Код ).

20.12.2018 року до суду надійшло письмове заперечення представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Дубровської О.М. на позовну заяву, за яким вона просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на наступне.

90 % будинку ОСОБА_6 збудувала за допомогою своїх родичів, переважно брата, що мешкає у м. москва. Сам по собі факт придбання майна у шлюбі не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Належних і допустимих доказів участі коштами та працею ОСОБА_5 в будівництві житлового будинку вцілому матеріали справи не містять. На час укладення спірного договору дарування позивач не був співвласником будинку, тому посилання на цю норму є безпідставним. На час укладення договору сторони у шлюбі не перебували, будинок не мав статусу спільної сумісної власності подружжя, земельна ділянка була особистою власністю ОСОБА_3 , тому третій відповідач вважає, що вона мала право розпорядитися зазначеним майном на свій розсуд.

18.02.20219 року до суду надійшла від представника позивача ОСОБА_5 адвоката Холмогорової Л.В. письмова відповідь на заперечення відповідача ОСОБА_4 за якою вона просить суд позовні вимоги задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві та цих запереченнях.

За ухвалою від 03.05.2019 року судом було клопотання представника позивача у справі задоволено, витребувано від Ужгородської районної Державної адміністрації у Закарпатській області реєстраційну справу, яка містить відомості у письмовому вигляді про проведення державної реєстрації права власності за відповідачем ОСОБА_3 на нерухоме майно земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також документи, які були підставою для проведення державної реєстрації.

Витребувано від приватного нотаріуса Тиводар Н.І. документи, які були підставою для здійснення нотаріальної дії договору дарування земельної ділянки та житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена ухвала була виконана, відповідні докази надані суду.

За ухвалою від 24.07.2019 року судом було заяву представника позивача ОСОБА_1 про заміну третьої особи у справі задоволено, замінено третю особу у цій справі з Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області, на Виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (88000, м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ).

За розпорядженням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2019 року було призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи у зв`язку із тим, що суддя Тхір О.А. відрахована зі штату суду у зв`язку із закінченням строку тимчасового переведення згідно наказу № 300/02-06 від 20.09.2019 року та у відповідності протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2019 року головуючим суддею було визначено Данка В.Й.

26.03.2020 року до суду надійшла від представника позивача ОСОБА_5 адвоката Холмогорової Л.В. заява про зупинення провадження у цій справі до вступу правонаступників ОСОБА_5 через його смерть.

21.08.2020 року до суду від адвоката Холмогорової Л.В. в інтересах ОСОБА_2 надійшла заява про залучення її до участі у справі у якості правонаступника позивача.

09.02.2021 року до суду надійшли письмові заперечення представника відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 адвоката Дубровської О.М. щодо залучення в справі спадкоємця позивача ОСОБА_5 .

За ухвалою від 19.03.2021 року судом було відмовлено у задоволенні заяви адвоката Холмогорової Лариси Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про залучення правонаступника позивача; провадження по справі закрите на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

За постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.01.2022 року ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2021 року було скасовано, заяву про залучення до участі в справі правонаступника задоволено, залучено до участі в цій справі правонаступника позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , його доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За ухвалою Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2022 року у справі № 308/10815/17 (провадження № 61-1727ск22) у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Дубровської Олени Миколаївни на постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 січня 2022 року у цій справі було відмовлено.

25.01.2022 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Закарпатського апеляційного суду надійшли матеріали справи № 308/10815/17 (провадження № 2/308/138/22) після апеляційного перегляду.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2022 року головуючим суддею було визначено Дергачову Н.В.

За ухвалою суду від 01.02.2022 року було прийнято до свого провадження цю цивільну справу та постановлено повторно провести підготовче провадження.

За ухвалою від 12.07.2022 року судом було постановлено прийняти до розгляду та розглянути по суті заяву позивача ОСОБА_8 про зменшення позовних вимог у цій справі, за якою вона просить суд:

Скасувати державну реєстрацію права власності та визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 на нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,07га, цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером: 48, номер запису про право власності: 11546114, кадастровий номер земельної ділянки :11:017:0069.

Скасувати державну реєстрацію права власності та визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_3 на житловий будинок, загальною площею: 333,6 кв. м., житловою площею 64,8 кв. м., розташований: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером: 48, номер запису про право власності: 11269099.?

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку серія та номер: 790, від 09.10.2015р. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по АДРЕСА_1 , загальною площею 333,6 кв. м., житловою площею 64,8 кв. м. та земельної ділянки, кадастровий номер: :11:017:0069, реєстраційний номер: 48, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею. 0,07 га, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Тиводар Наталією Іванівною.

В обґрунтування позову та заяви про зменшення позовних вимог позивач зазначив наступне.

При розгляді спорів про відчуження одним із подружжя спільного майна без згоди іншого з подружжя слід передусім визначитись з об`єктом, тобто з тим, що відчужується. Предмет правочину є іншою правовою категорією, а саме - об`єктом, а не його частиною. Відчуження спільного майна відбувається за згодою співвласників, а відчуження частки - лише за її наявності (після зміни правового режиму спільного майна подружжя зі спільної сумісної на спільну часткову). В такому разі співвласник вправі самостійно розпорядитися своєю часткою, але з додержанням вимог ст. 362 ЦК України про переважне право купівлі частки (якщо відчуження частки відбувається на підставі договору купівлі-продажу). Якщо об`єкт належить на праві спільної сумісної власності кільком особам, то право власності кожного із співвласників у спільній сумісній власності поширюється на весь об`єкт, відтак передати у власність можна лише об`єкт в цілому. Договір дарування спільного сумісного майна подружжя, укладений без згоди іншого з подружжя, є недійсним в цілому.

Відзивів та будь яких письмових заяв у цій справі з урахуванням заяви позивача ОСОБА_2 про зменшення позовних вимог від учасників справи не надходило.

12.05.2022 року до суду від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Холмогорової Л.В. надійшли письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог.

За ухвалою від 22.11.2022 року судом було закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

15.08.2023 року до суду надійшла спільна заява від представників позивача та відповідача адвокатів Колотухи І.О. та Холмогорової Л.В. про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі.

03.11.2023 року до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Холмогорової Л.В. про затвердження мирової угоди від 01.11.2023 року, укладеної між сторонами у справі та закриття провадження по справі.

За ухвалою від 06.11.2023 року судом було мирову угоду від 15.08.2023 року, яка була складена і підписана представниками сторін, - залишено без розгляду. Відмовлено у затвердженні мирової угоди від 01 листопада 2023 року, укладеної між позивачем - ОСОБА_2 та відповідачами по справі ОСОБА_4 і ОСОБА_3 . Постановлено продовжити судовий розгляд по суті у цій справі.

За ухвалою від 06.11.2023 року судом було відмовлено у задоволенні клопотання від 18.08.2023 року представника позивача адвоката Холмогорової Лариси Василівни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих Постановою Закарпатського апеляційного суду від 15 січня 2018 року у справі № 308/10815/17.

За ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2023 року було відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах якої діє представник адвокат Холмогорова Лариса Петрівна на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 06 листопада 2023 року.

Проте, за ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 29.01.2024 року було прийнято відмову представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Холмогорової Лариси Петрівни про відмову від апеляційної скарги на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 06 листопада 2023 року. Апеляційне провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах якої діє представник адвокат Холмогорова Лариса Петрівна на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 06 листопада 2023 року про скасування заходів забезпечення позову закрите.

15.02.2024 року до суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача - адвоката Холмогорової Л.В.

В судовому засіданні 07.03.2024 року представник позивача адвокат Холмогорова Л.В. зменшені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній та уточненій заявах.

В судові засідання 18.01.2024 року на 10 год. 00 хв. та 07.03.2024 року на 10 год. 00 хв. інші сторони та їх представники не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом повідомлені належним чином.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та матеріали реєстраційних справ № 48 та № 48, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2015 року у справі № 308/8171/15-ц було позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна, - задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_9 об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право спільної сумісної власності на 1/2 частину за кожним щодо об`єкту незавершеного будівництва - житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - інвентаризаційна вартість якого (згідно довідки БТІ) становить 851 611 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення набуло законної сили 19.02.2016 року.

Проте, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та матеріалів справи, зазначене рішення було оскаржене у апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29.11.2017 року було відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

За ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 31.01.2018 року було клопотання адвоката Холмогорової Лариси Василівни в інтересах ОСОБА_5 задоволено; зупинене провадження у справі № 308/8171/15-ц до набрання законної сили судовим рішенням у справі №308/10815/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про скасування рішень, визнання недійсним свідоцтв, скасування державної реєстрації прав та визнання недійним договору дарування, яка знаходиться у провадженні Ужгородського міськрайонного суду.

При цьому апеляційною інстанцією зазначено, що в апеляційному порядку оскаржено рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (особа, яка не брала участь у справі) з посиланням на те, що нерухоме майно, яке рішенням суду від 14 грудня 2015 року визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_9 та здійснено його поділ, не є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_9 , а на праві приватної власності належало ОСОБА_7 , і яка згідно договорів дарування від 09.10.2015 року відчужила його ОСОБА_4 .

В Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області на розгляді знаходиться цивільна справа № 308/10815/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтв, скасування державної реєстрації прав та визнання недійним договору дарування, в якій ОСОБА_5 оспорює правомірність оформлення права власності спірного майна за ОСОБА_7 та правомірність його відчуження ОСОБА_4 .

Враховуючи, що обставини, які є підставою заперечень ОСОБА_7 проти заявленого позову є предметом дослідження в іншій справі, яка розглядається Ужгородським міськрайонним судом, зібрані у даній справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду у даній справі, рішення суду у вище вказаній справі безпосередньо впливає на вирішення спору у даній справі, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зупинення провадження по даній справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З огляду на викладене вищезазначене рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2015 року у справі № 308/8171/15-ц суду станом на день розгляду цієї справи не набрало законної сили, тому суд не може посилатися на обставини встановлені у ньому.

Як вбачається з матеріалів справи та Єдиного державного реєстру судових рішень за заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.07.2017 року у справі № 308/5458/16-ц було позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна в натурі задоволено повністю.

Ухвалено поділ житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 провести згідно з висновком експерта № 244/02-17 судової будівельно-технічної експертизи від 17.03.2017 року.

Виділити в натурі ОСОБА_5 1/2 частини будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48 згідно інформаційної довідки: 55054004) в АДРЕСА_1 , приміщення (згідно висновку експерта №244/02-17 від 17.03.2017року варіант №1 другий співвласник) за літерою «АА?» площею 198,0м2:

- Підвальний поверх: ванна кімната під літерою «І-2» площею 6,8м2; сходова клітка під літерою «ІІ» площею 10,0м2; підвальне приміщення під літерою «ІІІ» площею 2,5м2; котельня під літерою «ІV» площею 33,9м2; підвальне приміщення під літерою «V» площею 3,0м2; підвальне приміщення під літерою «VІ» площею 11,7м2. Всього: 67,9м2 .

- Перший поверх: коридор під літерою «2» площею 11,3м2; кухня під літерою «3» площею 24,0м2; вбиральня під літерою «4» площею 1,6м2; комора під літерою «5» площею 4,7м2; хол під літерою «6-2» площею 16,8м2; сходи під літерою «7» площею 2,1м2. Всього: 60,5м2 .

- Другий поверх: сходи під літерою «8» площею 7,1м2; хол під літерою «9» площею 39,0м2; житлова кімната під літерою «14-2» площею 21,8м2; балкон під літерою «б». Всього: 67,9м2

- Інші будівлі і споруди: баня під літерою «Б», навіс під літерою «В».

- Огороджуючі конструкції: хвіртка під №2, огорожа під №4 загальною довжиною 18,85м та огорожа №5 загальною довжиною 35,41м.

- Земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 348,5м2 в одноосібне користування та у спільне користування із ОСОБА_6 земельну ділянку площею 26,0м2.

Виділити в натурі ОСОБА_6 1/2 частини будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48 згідно інформаційної довідки: 55054004) в АДРЕСА_1 , приміщення (згідно висновку експерта №244/02-17 від 17.03.2017року варіант №1 перший співвласник) за літерою «АА?» площею 198,0м2:

- Підвальний поверх: підвальне приміщення під літерою «І-1» площею 13,0м2; підвальне приміщення під літерою «VІІ» площею 9,5м2; підвальне приміщення під літерою «VІІІ» площею 6,3м2; комора під літерою «ІХ» площею 11,2м2; котельня під літерою «Х» площею 10,9м2; підвальне приміщення зі сходовою кліткою під літерою «ХІ» площею 14,3м2; кухня під літерою «ХІІ» площею 27,7м2. Всього: 92,9м2 .

- Перший поверх: гараж під літерою «1-1» площею 20,9м2; коридор зі сходовою кліткою під літерою «1-2» площею 20,0м2; коридор зі сходовою кліткою під літерою «6-1» площею 10,8м2. Всього: 51,7м2 .

- Другий поверх: житлова кімната під літерою «10» площею 20,6м2; коридор зі сходовою кліткою під літерою «11-1» площею 25,8м2; суміщений санвузол під літерою «13-1» площею 7,3м2. Всього: 53,7м2 .

- Інші будівлі і споруди: теплиця під літ.«а», вбиральня під літерою «Г», пергола під літерою «В».

- Огороджуючі конструкції: ворота під №1, хвіртка під №3, огорожу під №4 загальною довжиною 1,8м та огорожу №5 загальною довжиною 49,90м.

- Земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 348,5м2 в одноосібне користування та у спільне користування із ОСОБА_5 земельну ділянку площею 26,0м2.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію за відступ від ідеальних часток у розмірі 11 307,32 грн. (одинадцять тисяч триста сім гривень тридцять дві копійки), яка внесена на депозитний рахунок суду згідно квитанції № N09ZS41899 від 20.07.2017.

Проте, за ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.12.2017 року у справі № 308/5458/16-ц заяву ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна в натурі було задоволено; заочне рішення, винесене Ужгородським міськрайонний судом Закарпатської області 28.07.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна в натурі скасоване, призначене слухання справи.

За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.03.2018 року у справі № 308/5458/16-ц провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про поділ майна в натурі було зупинене до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 308/8171/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та поділ майна.

Відтак це рішення також не приймається судом до уваги як належний та допустимий доказ, оскільки воно скасоване, а нове рішення судом не постановлене.

Як вбачається з матеріалів справи та Єдиного державного реєстру судових рішень за заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2014 року у справі № 308/7875/14-ц був позов задоволений повністю, шлюб зареєстрований 11 червня 1977 року у Майській сільській раді Ленінського району Кокчетавської області за актовим записом № 6 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірваний.

При цьому судом встановлено, що 11.06.1977 р. між ОСОБА_5 та позивачкою було укладено шлюб, який зареєстровано у Майській сільській раді Ленінського району Кокчетавської області за актовим записом № 6. Від даного шлюбу дітей не мають. Подружнє життя між сторонами не склалося, вони припинили спільне проживання та не підтримують ніяких відносин з 2002 року. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони остаточно втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного, їхня сім`я розпалася остаточно. Умови для примирення сторін відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам позивачки.

Відповідно до Електронної системи документообігу суду Д-3 зазначене рішення у апеляційному порядку не оскаржувалося та набуло законної сили 15.10.2014 року.

Відтак це рішення приймається судом до уваги, як належний та допустимий доказ, оскільки ним встановлені факти, які мають преюдиційне значення у цій справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що сторони у цій справі, а саме: позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та перший відповідач - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 11 червня 1977 року по 15.10.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу дітей подружжя не мало.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер позивач ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

07 серпня 2015 року перший відповідач - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , змінила своє прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 07.08.2015 року серії НОМЕР_5 .

Як встановлено Закарпатським апеляційним судом у постанові від 12.01.2022 року у цій справі, правовідносини, які виникли між сторонами щодо скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання недійсним договору дарування нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки), допускають правонаступництво, і спадкоємцем позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заповітом є його донька ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла.

Відтак, правонаступником позивача у цій справі є його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі подружжям було набуто наступне майно.

Відповідно до договору купівлі продажу від 04.03.21981 року ОСОБА_11 купила житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 20 кв.м., розташований на земельній ділянці, закріпленій за радгосп заводом «Ужгородський». Цей договір був зареєстрований у встановленому на той час порядку 23.03.1981 року.

ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_11 отримали паспорт на забудівлю земельної ділянки у населеному пункті Української СРСР за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення № 139 від 11.06.1986 року Виконкому Ужгородської районної Ради народних депутатів.

За рішенням ІІ засідання ХХVІІ сесії VІ скликання Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 20.02.2014 року № 376 було скасоване рішення ХХІІІ сесії VІ скликання Оноківської сільської ради від 06.08.2013 року № 272 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_11 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,07 га наміченої у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_3 ; надано дозвіл ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки пл. 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

Проте, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.10.2017 року № 101778321 державним реєстратором приватний нотаріус Тиводар Наталія Іванівна, 09.10.2015 року о 16:00:02 було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі договору дарування житлового будинку № 790 від 09.10.2015 року, за ОСОБА_4 , на праві приватної власності вцілому, на житловий будинок загальною площею 333,6 м.кв., житловою площею 64,8 м.кв., який складається із трьох кімнат, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48.

При цьому, згідно цієї ж Інформації, державним реєстратором Тимчук Тетяною Олегівною 09.03.2016 року о 17:45:04 на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.07.2017 року у справі № 308/5458/16-ц було внесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та зареєстровано за ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності частину житлового будинку загальною площею 198 м.кв., житловою площею 21,8 м.кв., який складається із 1 кімнати та розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48.

Як вбачається із реєстраційної справи № 48, а саме з технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок був побудований у 1991 році, гараж у 1991 році, баня у 1988 році, теплиця у 1988 році, огорожі № 1 3 у 1991 році, тобто під час перебування у шлюбі подружжя ОСОБА_9 .

Зазначене також підтверджується випискою з по господарської книги за 2011-2015 роки, виданою Виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району від 14.09.2015 року № 702-02-3, згідно якої житловий будинок загальною площею 333,6 м.кв., житловою площею 64,8 м.кв., збудований у 1991 році.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.09.2015 року № НОМЕР_3 спірний житловий будинок, загальною площею 333,6 кв.м., житловою площею 64,8 кв.м., який складається з: Б гаражу; В бані; Г теплиці; № 1-3 огорожі, є приватною власністю ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідно до оспорюваного Договору дарування житлового будинку від 09.10.2015 року ОСОБА_3 (Дарувальник) та ОСОБА_4 (Обдарована) уклали цей договір про наступне: ОСОБА_3 передала у власність безоплатно (подарувала) ОСОБА_4 належний їй на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 прийняла у власність (в дар) вказаний вище житловий будинок.

Згідно із п. 3 цього Договору житловий будинок в цілому складається з трьох кімнат: житлова площа яких складає 64,8 кв.м., загальною площею 333,6 кв.м., літера Б гараж, літера В баня, літера Г теплиця, № 1-3 огорожа, розташований на земельній ділянці площею 0,07 га, кадастровий номер земельної ділянки: :11:017:0069.

При цьому, відповідно до п. 15 Договору дарувальник довела до відома обдарованому, а обдарована взяла до уваги той факт, що житловий будинок, який є предметом за цим договором, є особистою приватною власністю дарувальника, і особи, які б могли поставити питання по визнання за ними права власності на житловий будинок, у тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, відсутні.

Стаття 65 СК України регламентує право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як зазначено у ст.ст. 68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

При вирішення цієї справи суд також враховує, що на момент укладення спірного договору ОСОБА_7 достовірно знала про існування справи № 308/8171/15-ц, яка розглядалася Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна, оскільки ухвала про відкриття провадження у цій справі від 21.07.2015 року та повістки про виклик до суду направлялися судом за її зареєстрованим місцем проживання.

Відповідач ОСОБА_7 також знала, що відчужене нею майно було придбане/набуте/створене (побудоване) подружжям ОСОБА_9 під час перебування у шлюбі та, відповідно, є спільним сумісним майном, яке підлягає поділу після розірвання шлюбу.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як зазначено у ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Стаття 369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

Відсутність згоди одного із співвласників - колишнього подружжя - на розпорядження нерухомим майном є підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним.

Відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення правочину позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті 369, статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності. При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи - контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

У постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.06.2020 року у справі № 430/1281/14-ц (провадження № 61-43510сво18) міститься висновок про застосування норм права, відповідно до якого при розгляді спорів про відчуження одним із подружжя спільного майна без згоди іншого з подружжя слід передусім визначитись з об`єктом, тобто з тим, що відчужується. Предмет правочину є іншою правовою категорією, а саме - об`єктом, а не його частиною. Відчуження спільного майна відбувається за згодою співвласників, а відчуження частки - лише за її наявності (після зміни правового режиму спільного майна подружжя зі спільної сумісної на спільну часткову). В такому разі співвласник вправі самостійно розпорядитися своєю часткою, але з додержанням вимог статті 362 ЦК України про переважно право купівлі частки (якщо відчуження частки відбувається на підставі договору купівлі-продажу). Якщо об`єкт належить на праві спільної сумісної власності кільком особам, то право власності кожного із співвласників у спільній сумісній власності поширюється на весь об`єкт, відтак передати у власність можна лише об`єкт в цілому. Договір дарування спільного сумісного майна подружжя, укладений без згоди іншого з подружжя, є недійсним в цілому.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що перший відповідач ОСОБА_3 була обізнана про той факт, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був придбаний під час перебування у шлюбі із ОСОБА_5 , а земельна ділянка виділялася йому задля будівництва і обслуговування житлового будинку, тобто були набуті у шлюбі та, відповідно є спільною сумісною власністю подружжя. Знала про існування спору в суді про поділ саме цього майна подружжя, проте свідомо безоплатно відчужила (подарувала) його на користь третього відповідача - ОСОБА_4 без згоди свого колишнього чоловіка ОСОБА_5 , саме з метою уникнення поділу майна, відтак договір дарування спільного сумісного майна подружжя, укладений без згоди іншого з подружжя, є недійсним в цілому, тому зменшені позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Як зазначено у п. б) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Пунктом 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Дійсно, як вбачається із реєстраційної справи № 48, земельна ділянка із кадастровим номером :11:017:0069 була зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі наступних документів.

За рішенням ІІ засідання ХХХХІІІ сесії VІ скликання Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 04.05.2015 року № 697 було затверджено ОСОБА_6 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на місцевості (в натурі) площею 0,07 га для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд зареєстрованому в Державному земельному кадастрі та визначеним кадастровим номером :11:017:0069, яка знаходиться в межах АДРЕСА_1 ; надано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,07 га для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка знаходиться в межах АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право власності від 14.09.2015 року № НОМЕР_2 земельна ділянка із кадастровим номером :11:017:0069, яка знаходиться в межах АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Проте, за рішенням ІІ засідання ХХVІІ сесії VІ скликання Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 20.02.2014 року № 376 було скасоване рішення ХХІІІ сесії VІ скликання Оноківської сільської ради від 06.08.2013 року № 272 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_11 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,07 га наміченої у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 ; надано дозвіл ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки пл. 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 11 ст. 120 ЗК України якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом. Пропущення строку подання клопотання, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Як зазначено у ч. 2 ст. 89 ЗКК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя; співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Отже, перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування.

Зазначене також свідчить про факт наявності спору між сторонами у цій справі про право на приватизацію частини земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування, що також є підставою задля задоволення позову в цій частині.

Що ж стосується будинку, суд враховує, що житловий будинок був введений в експлуатацію та зареєстрований на праві вільності за першим відповідачем 22.09.2015 року.

При цьому, відповідно до пункту 9 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", в редакції Закону України « Про внесення зміни до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» від 13.01.2015 року № 92-VIII, який набув законної сили із 01.02.2015 року:

Орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року;

збудовані до 12 березня 2011 року:

громадські будинки I і II категорій складності;

будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

Порядок прийняття в експлуатацію таких об`єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.

До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт об`єктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються".

Відповідно до вищезазначених доказів, спірний житловий будинок був побудований у 1991 році, гараж у 1991 році, баня у 1988 році, теплиця у 1988 році, огорожі № 1 3 у 1991 році, а не у 1995 році, як це було зазначено у новому технічному паспорті на будинок, виготовленому на замовлення першого відповідача, відтак доводи позивача про незаконність застосування будівельної амністії при реєстрації цього будинку знайшли підтвердження у матеріалах справи, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Суд також враховує, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження законності первинної реєстрації права власності на будинок, тобто не спростовано доводи позивача.

За ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 15.01.2018 року у цій справі № 308/10815/17 було апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 3 листопада 2017 року скасовано, заяву ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про забезпечення позову задоволено, забезпечено позов, заборонивши будь-кому вчиняти та реєструвати дії, спрямовані на зміну в будь-який спосіб (оформлення права власності, зміна власника, відчуження, передача в заставу, оренду, встановлення обтяження, інший спосіб) із виготовленням документів, необхідних для таких дій, правового статусу нерухомого майна (житлового будинку, земельної ділянки, будь-якого іншого нерухомого майна незалежно від фіксації та змін ідентифікуючих, реєстраційних, облікових реквізитів такого майна), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У цій справі суд дійшов висновку про повне задоволення позову, клопотань про скасування заходів забезпечення до суду не надходило, відтак в силу прямої вказівки ч.ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, а якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Питання про скасування заходів забезпечення позову судом не вирішується.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 76-89, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Тиводар Наталія Іванівна, про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання недійсним договору дарування, - задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права власності та визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 на нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,07га, цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером: 48, номер запису про право власності: 11546114, кадастровий номер земельної ділянки :11:017:0069.

Скасувати державну реєстрацію права власності та визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_3 на житловий будинок, загальною площею: 333,6 кв. м., житловою площею 64,8 кв. м., розташований: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером: 48, номер запису про право власності: 11269099.?

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку серія та номер: 790, від 09.10.2015р. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по АДРЕСА_1 , загальною площею 333,6 кв. м., житловою площею 64,8 кв.м. та земельної ділянки, кадастровий номер: :11:017:0069, реєстраційний номер: 48, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею. 0,07 га, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Тиводар Наталією Іванівною.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , паспорт НОМЕР_8 .

Перший відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , паспорт НОМЕР_9 .

Другий відповідач: Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, місцезнаходження: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, буд. 59; ідентифікаційний .

Третій відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_10 , паспорт НОМЕР_11 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, 88000, м. Ужгород, пл. Поштова, 3, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Тиводар Наталія Іванівна, Закарпатська обл., м. Ужгород, 88000, вул. Швабська, 25.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 15.03.2024 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова