Справа № 386/473/21
Провадження № 2/386/8/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гут Ю. О.

з участю: секретаря судового засідання Корніцької Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт . Голованівськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати,

встановив:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_3 01.06.2021 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати, яку передано на розгляд судді Шкамерда К.С. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021.

Позовну заяву обгрунтовує тим, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3,06 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:000:0616, яка розташована на території Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області . 06.09.2017 вона уклала договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки з ОСОБА_2 , який пройшов державну реєстрацію на підставі рішення Державного реєстратора Даниловобалківської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області від 06.09.2017, індексний номер рішення 36929322. Починаючи з 2019 року і на час звернення до суду за захистом порушених зі сторони відповідача її прав , оскільки не виконує умови п. 5 договору оренди земельної ділянки від 06.09.2017, а саме про сплату орендної плати щорічно не пізніше першого лютого наступного року за роком щодо якого проводилась виплата орендної плати, тобто відповідач ухиляється від сплати їй орендної плати, не виконує взяті на себе зобов`язання, що виражається в систематичному невиконанні вказаного зобов`язання за 20019-2020 роки. Відповідно до витягу про нормативно грошову оцінку земельної ділянки на земельну ділянку складає 97210,43, тобто 97210,43:8%=7776, 83 грн орендної плати в рік, заборгованість зі сплати орендної плати складає 3 роки -2019, 2020 та 2021 роки. (7776,83*3) 23330,50 грн.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить договір оренди земельної ділянки б/н від 06.09.2017, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвати; стягнути з відповідача на користь позивача заборговану орендну плату у розмірі 23330 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 07.06.2021 дану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

29.06.2021 відповідачем до суду надано відзив, який прийнято судом. У відзиві відповідачем вказано, що позовні вимоги вважає безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно заявлених вимог , позивачка просить стягнути з відповідача на її корить заборгованість з виплати орендної плати у сумі 23330 грн. за користування належною їй земельною ділянкою кадастровий номер :02:000:0616 згідно договору оренди земельної ділянки б/н від 06.09.2017 та розірвати вказаний договір. При цьому як на підставі для задоволення позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач нібито систематично не виконує умови п.п. 5.4 договору оренди, ухиляється від сплати орендної плати позивачці, внаслідок чого виникла заборгованість за 2019, 2020 та 2021 роки у сумі 23330 грн. Разом з тим, вказані позивачкою обставини не відповідають дійсності. Так, відповідно до п. 5.4. договору оренди плата сплачується щорічно не пізніше першого лютого наступного за роком щодо якого проводиться виплата орендної плати. Таким чином граничний термін виплати орендної плати за 2021 рік взагалі навіть не настав, а відтак будь-якої заборгованості орендної плати за цей рік не існує та об`єктивно не може існувати. Крім того, не відповідає дійсності також твердження позивачки про те, що відповідач ухиляється від виплати їй орендної плати за 2019 та 2020 роки. Він ніколи не ухилявся від виконання взятих на себе зобов`язань. Позивачка сама, з метою штучного створення умов для розірвання договору оренди землі у судовому порядку ухилялась від отримання належної їй орендної плати. Так до червня 2021 позивачка взагалі жодного разу не зверталася до відповідача з метою отримання належної їй орендної плати за користування земельною ділянкою. Відповідач неодноразово направляв на адресу позивачки листи 19.12.2019, 27.01.2021 та 03.06.2021 у яких пропонував їй отримувати орендну плату особисто або надати реквізити банківського рахунку на який відповідач міг би переказати орендну плату. Проте позивачка вказані листи або отримувала або ніяким чином на них не реагувала. Лише 18.06.2021 відповідач отримав від позивача лист вимогу від 12.06.2021 у якому вимагала сплатити їй заборгованість з орендної плати протягом 2-х днів з дня отримання цього листа. При цьому реквізитів рахунку на який можна було б перерахувати орендну плату позивачка не вказала та особисто до відповідача не прийшла. 19.06.2021 відповідач надіслав позивачці поштовим переказом орендну плату за 2019 та 2020 роки з урахуванням індексів інфляції у сумі 17362,90 грн., однак позивачка його не отримала , хоча була повідомлена про нього. Зазначені обставини свідчать про свідоме ухилення позивачкою від отримання орендної плати за відсутності ухилення відповідача від виконання обов`язку щодо його сплати. В зв`язку з цим просить відмовити у задоволені позову та стягнути з позивача на його користь судові витрати у розмірі 10000 грн.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2021, дану справу передано на розгляд судді Гут Ю.О., у зв`язку з закінченням повноважень судді Шкамерда К.С. в межах п`ятирічного строку, на який її було призначено на посаду судді вперше відповідно до Указу Президента України «Про призначення та звільнення суддів» від 29.09.2016 №425/2016.

04.10.2021 постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження та призначення справи до підготовчого розгляду.

21.11.2023 постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги з підстав вказаних в позові та просить їх задовольнити. Надав суду заяву , в якій просить врахувати заяву про те, що після прийняття рішення по справі представником позивача буде надано до суду підтверджуючі документи щодо витрат на правничу допомогу так як відповідно до позовної заяви сума витрат на правничу допомогу заявлена 10000 грн, що буде змінена на підставі акту прийому передачі виконаних робіт та із врахуванням кількості судових засідань. Просить визначити час та дату судового засідання для ухвалення додаткового судового рішення щодо витрат , пов`язаних з прибуттям в судове засідання, оскільки суду до закінчення судових дебатів у справі , представником позивача не надано доказів того , що вона понесла такі витрати , а також до закінчення судових дебатів у справі не заявлено клопотання про те, що такі докази до суду буде подано протягом п`яти днів з дня винесення рішення.

Відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву та просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази та матеріали позовної заяви, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить на праві приватної власності земельна ділянки загальною площею 3,0633 га., кадастровий номер :02:000:0616, яка знаходиться на території Грузької сільської ради на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-КР №014850.

06.09.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,0633 га., кадастровий номер :02:000:0616, яка знаходиться на території Грузької сільської ради, терміном на 10 років, який зареєстрований державним реєстратором Данилово-Балківською сільською радою Благовіщенського району Кіровоградської області 06.09.2017 .

Відповідно до п. п. 5.1. , 5.2 та 5.4. Договору оренди землі орендна плата за земельну ділянку сплачується орендарем на користь орендодавця в грошовій формі або в натуральній формі вноситься у формі та становить 8,00 % від нормативної грошової оцінки . Орендна плата сплачується щорічно не пізніше першого лютого наступного року за роком щодо якого проводиться виплата орендної плати.

Вказані у договорі оренди землі обставини сторонами визнаються.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як вбачається з листа повідомлення датоване 16.12.2019, ОСОБА_2 надіслав ОСОБА_3 , за адресою с. Грузьке Голованівського району Кіровоградської області , поштовий індекс 26526, повідомлення в якому повідомив останню про те, що їй нарахована орендна плата за 2019 рік , яку вона може отримати за адресою АДРЕСА_1 , звертатися можна щодня з 8:00 год. до 18:00 год. Однак, даний лист укрпоштою повернуто ОСОБА_2 без вручення адресату. Тобто, даний доказ, наданий відповідачем про те, що він пропонував ОСОБА_3 отримати орендну плату за 2019 рік, не знайшов свого підтвердження і суд його до уваги не бере, оскільки підтвердження отримання даного повідомлення ОСОБА_3 відповідачем не надано.

26.01.2021 ОСОБА_2 надіслано ОСОБА_3 на адресу с. Грузьке Голованівського району Кіровоградської області , поштовий індекс 26526, повідомлення в якому повідомив останню про те, що їй нарахована орендна плата за 2019 та 2020 роки , які вона може отримати за адресою АДРЕСА_1 , звертатися можна щодня з 8:00 год. до 18:00 год. Однак, в повідомленні про вручення поштового відправлення відсутній підпис ОСОБА_3 про отримання вказаного рекомендованого листа . Тобто, даний доказ, наданий відповідачем про те, що він пропонував ОСОБА_3 отримати орендну плату за 2019 та 2020 роки, не знайшов також свого підтвердження і суд його до уваги не бере, оскільки підтвердження отримання даного повідомлення ОСОБА_3 відповідачем не надано.

31.05.2021 ОСОБА_2 надіслано ОСОБА_3 на адресу с. Грузьке Голованівського району Кіровоградської області , поштовий індекс 26526, повідомлення в якому повторно повідомив останню про те, що їй нарахована орендна плата за 2019 та 2020 роки , які вона може отримати за адресою АДРЕСА_1 , звертатися можна щодня з 8:00 год. до 18:00 год. Однак, даний лист укрпоштою повернуто ОСОБА_2 без вручення адресату, в довідці про причини повернення вказано адресат відмовився, однак в порушення своєї інструкції на надано акт про відмову адресата в отриманні даного листа. Тобто, даний доказ, наданий відповідачем про те, що він пропонував ОСОБА_3 отримати орендну плату за 2019 та 2020 роки, не знайшов також свого підтвердження і суд його до уваги не бере, оскільки підтвердження отримання даного повідомлення ОСОБА_3 або відмови належним чином оформлену відповідачем не надано.

Із копії фіскального чеку 0040 , наданого відповідачем, слідує, що 19.06.2021 здійснений поштовий переказ адресний за адресою Грузьке індекс 26526 Войченко в розмір 17085 грн. Однак із даного чеку не вбачається що переказ здійснено ОСОБА_2 саме в рахунок орендної плати за 2019 та 2020 роки ОСОБА_3 , тому дане твердження відповідача не знайшло свого підтвердження і суд його до уваги не бере.

Також, суд до уваги не бере і лист від 22.06.2021 з описом вкладення та фіскальним чеком про направлення ОСОБА_2 даного рекомендованого листа ОСОБА_3 про повідомлення останню про те, що на її лист вимог від 12.06.2121 ним було здійснено поштовий переказ через Голованівське відділення зв`язку в сумі 17085 в рахунок орендної плати за повний 2019 та 2020 роки з урахуванням індексів інфляції, остільки дане твердження відповідача не знайшло свого підтвердження, оскільки останнім не надано підтвердження отримання або відмови про отримання ОСОБА_3 даного переказу та даного листа .

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договори найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, відповідно до приписів ст. 14 Закону України «Про оренду землі».

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, істотні умови договору оренди землі, серед яких і орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно ст.410 ЦК України землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування землею.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Так, як вбачається з заяви про уточнення розміру позовних вимог, відповідачем частково виплачено заборгованість з орендної плати, що є частиною основного боргу по справі.

Стаття 611 ЦК передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких, за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК, належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

У постанові ВС у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17 (провадження №61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематичне невнесення орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематичне внесення орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний висновок викладений у постанові ВС від 02.05.2018 у справі №925/549/17. При цьому систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі №732/1799/17 (провадження №61-44357св18) вказано, що "у пункті 12 спірних договорів сторони погодили, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Однак, у порушення умов укладених між сторонами договорів, орендарем здійснювалася орендна плата без урахування індексів інфляції, які є складовою орендної плати, що свідчить про систематичну несплату у цій частині орендної плати, визначеної договором. Поза увагою суду залишився той факт, що систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору. Таким чином, встановивши факт систематичної несплати АПК "Старосільський" за 2015-2016 роки визначеної договором орендної плати у частині обчислення індексу інфляції, суд дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для розірвання договорів оренди землі.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) зазначено, що "як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці".

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2021 року у справі №759/1788/18-ц (провадження №61-6083св19) зроблено висновок, що «договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами першою-другою статті 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бут змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона». Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення

Так, судом достовірно встановлено, що позивачем доведено істотне систематичне порушення умов спірного договору оренди земельної ділянки та його прав, оскільки відповідачем умови договору оренди землі належним чином не виконуються, орендна плата, за 2019, 2020 та 2021 роки,, своєчасно не виплачена, що свідчить про ухилення відповідача від виконання зобов`язань зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою у визначений договором термін.

Разом з тим, суд не приймає до уваги відомості на посилання відповідача на листи повідомлення позивача про отримання орендної плати та посилання відповідача на здійснення переказу суми за 2019 та 2020 роки за орендну плату , оскільки не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин щодо виконання ним зобов`язання перед позивачем. Так, на підставі ст. 617 ЦК особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Враховуючи вищевикладене, вартість земельної ділянки станом на 14.05.2021 складає 97210 грн. 43 коп., у зв`язку з чим орендна плата за рік складатиме 7776 грн. 83 коп. (97210 грн. 43 коп. Х 8%), . Заборгованість зі сплати орендної плати за землю складає 3 роки , тобто 2019, 20 та 2021 роки, тобто 23330 грн.50 коп. ( 7776, 83Х3 ), які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Суд дійшов висновку про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного 06.09.2017, то з урахуванням вищенаведеної норми права, слід припинити інше речове право - право оренди цієї земельної ділянки.

Як вбачається з наданої квитанції від 28.05.2021 та виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 01.06.2021, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 1820 грн. 00 коп., а тому підлягає відшкодуванню відповідачем

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову про розірвання договору про оренду земельної ділянки від 06.09.2021, про стягнення з відповідача на користь позивача 23330 грн. 50 коп. заборгованості за орендну плату, судового збору в сумі 1820 грн. 00 коп.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 10000 грн витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Враховуючи заяву представника позивача, яка подана до суду представником позивача до закінчення судових дебатів у справі , та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що представник позивача зобов`язаний подати в п`ятиденний строк з дня винесення рішення (з дня складення повного судового рішення) надати суду підтвердження судових витрат на правничі послуги з врахуванням ст.ст. 137-138 ЦПК України .

Керуючись ст.3,4 10, 12, 13, 60, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України , суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати задовольнити.

Договір оренди земельної ділянки для сільськогосподарських потреб №Б/Н від 06.09.2017 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 06.09.2017 , номер запису:22187381, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 заборгованість зі сплати орендної плати за 2019 рік у розмірі 7776 грн. 83 коп., за 2020 рік-7776 грн. 83 коп. та за 2021 рік- 7776 грн. 83 коп, всього у загальному розмірі 23330 грн. (двадцять три тисячі триста тридцять) 49 коп

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 судові витрати за судового збору в сумі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн.

Місце проживання позивача ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення: 15 березня 2024 року.

Суддя: Гут Ю. О.