УХВАЛА

15 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 358/148/22

провадження № 61-15024во24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., розглянув заяву ОСОБА_1 про визнання недійсними ухвал Верховного Суду від 17 червня 2024 року, від 15 липня 2024 року та від 25 вересня 2024 року

та про перегляд у зв`язку з виключними обставинами постанови Верховного Суду від 24 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1

до Богуславського районного суду Київської області про продовження строку

для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до Богуславського районного суду Київської області про продовження строку

для прийняття спадщини.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 липня

2023 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 24 травня 2023 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2024 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з виключними обставинами постанови Верховного Суду від 24 травня 2024 року у цій справі.

У липні 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про скасування ухвали Верховного Суду від 17 червня 2024 року та про перегляд постанови Верховного Суду від 24 травня 2024 року у зв`язку з виключними обставинами.

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про скасування ухвали Верховного Суду від 17 червня 2024 року та про перегляд у зв`язку з виключними обставинами постанови Верховного Суду від 24 травня 2024 року у справі за позовом

ОСОБА_1 до Богуславського районного суду Київської області

про продовження строку для прийняття спадщини.

19 вересня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1

про скасування ухвали Верховного Суду від 17 червня 2024 року та ухвали Верховного Суду від 15 липня 2024 року та про перегляд постанови Верховного Суду від 24 травня 2024 року у зв`язку з виключними обставинами.

Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2024 року відмовлено ОСОБА_1

у прийнятті заяви про скасування ухвал Верховного Суду від 17 червня 2024 року та від 15 липня 2024 року і про перегляд у зв`язку з виключними обставинами постанови Верховного Суду від 24 травня 2024 року у справі за позовом

ОСОБА_1 до Богуславського районного суду Київської області про продовження строку для прийняття спадщини.

08 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про визнання недійсними ухвали Верховного Суду від 17 червня 2024 року,

від 15 липня 2024 року, від 25 вересня 2024 року та про перегляд у зв`язку

з виключними обставинами постанови Верховного Суду від 24 травня 2024 року

у цій справі.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку

про наявність підстав для повернення заяви ОСОБА_1 про перегляд

за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 24 травня 2024 року

з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова

або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною третьою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду

ще не виконане; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Частинами першою та другою статті 425 ЦПК України встановлено, що заява

про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанції з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Відповідно до зазначених вимог закону переглянуті за виключними обставинами можуть бути лише ті рішення суду касаційної інстанції, якими судове рішення було змінено або ухвалено нове судове рішення.

Верховний Суд не є судом, який у цій справі ухвалював своє судове рішення,

а при касаційному перегляді залишив без змін рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року, не змінюючи та не скасовуючи вказані судові рішення.

Отже, постанова Верховного Суду від 24 травня 2024 року, відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України, не є рішенням, постановою або ухвалою суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили та можуть бути переглянуті у зв`язку з виключними обставинами.

За таких обставин заява ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з виключними обставинами постанови Верховного Суду від 24 травня 2024 року не підлягає розгляду Верховним Судом.

Щодо вимог заяви ОСОБА_1 про визнання недійсними ухвал Верховного Суду від 17 червня 2024 року, від 15 липня 2024 року та від 25 вересня 2024 року.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 36 та пункту 1 частини першої статті 44 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

Право касаційного оскарження та судові рішення, які можуть бути оскаржені

в касаційному порядку, визначено у статті 389 ЦПК України.

Суд касаційної інстанції під час розгляду касаційних скарг діє в межах цивільного процесуального законодавства України, його повноваження визначені главою

2 розділу V ЦПК України «Касаційне провадження».

Визнання недійсними судових рішень Верховного Суду вказаною главою ЦПК України не передбачено та до повноважень Верховного Суду як суду касаційної інстанції не відноситься.

За таких обставин заява ОСОБА_1 про визнання недійсними ухвал Верховного Суду від 17 червня 2024 року, від 15 липня 2024 року та від 25 вересня 2024 р та про перегляд у зв`язку з виключними обставинами постанови Верховного Суду від 24 травня 2024 року не підлягає розгляду Верховним Судом, тому у її прийнятті слід відмовити та повернути заявнику.

Керуючись статтями 423, 425, 427 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про визнання недійсними ухвал Верховного Суду від 17 червня 2024 року, від 15 липня 2024 року, від 25 вересня 2024 року та про перегляд у зв`язку з виключними обставинами постанови Верховного Суду від 24 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Богуславського районного суду Київської області

про продовження строку для прийняття спадщини.

Заяву разом із доданими до неї матеріалами повернути заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк