Справа № 203/7740/23
Провадження № 2/0203/567/2024
УХВАЛА

01 серпня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в місті Дніпрі у складі:

головуючого судді - Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сядро Г.Г.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження питання про прийняття до розгляду зміненої редакції позовної заяви, якою змінено предмет позову, в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна про скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна про скасування державної реєстрації права власності, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 46,4кв.м, здійснену приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Фаст Лілією Дмитрівною (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020, номер відомостей про речове право: 46168408);

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62856833 від 14.01.2022 року, приватний нотаріус Фаст Лілія Дмитрівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область, щодо реєстрації за ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 46,4кв.м, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020, номер відомостей про речове право: 46168408).

У чергове підготовче засідання з`явились представники сторін.

Третя особа у підготовче засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, та 20.03.2024 року, 27.03.2024 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши думки представників сторін, на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223 ЦПК України продовжив судове засідання за відсутності третьої особи.

Ухвалою суду від 01.08.2024 року із занесенням до протоколу судового засідання було відмовлено у прийнятті відповіді на відзив на позов від 01.08.2024 року як заяви по суті спору та постановлено враховувати її як письмові пояснення представника позивача по суті спору, відповідно до положень ст. ст. 182, 189 ЦПК України.

До початку чергового підготовчого засідання 04.06.2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача подала до суду заяву про зміну предмета позову, в якій вона зазначила, що на її думку, первісну позовну заяву слід доповнити новою позовною вимогою про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 14.01.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №49. Позивач вважає, що зазначеним договором порушуються її права та законні інтереси як єдиного власника квартири АДРЕСА_1 , у рівній мірі як і оскаржуваною державною реєстрацією.

Тому, на думку позивача, скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 без визнання недійсним договору дарування квартири не у повній мірі відновить порушені права як єдиного власника квартири за вказаною адресою. Такі позовні вимоги пов`язані між собою підставами виникнення.

З огляду на викладене, позивач звернулась до суду із заявою про зміну предмета позову, в якій просить суд:

- визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 14.01.2022 року, укладений між ОСОБА_5 (дарувальник) та ОСОБА_4 (обдаровувана), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д., та зареєстрований у реєстрі за №49;

- визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 46,4 кв.м, здійснену приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Фаст Лілією Дмитрівною (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020, номер відомостей про речове право: 46168408);

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62856833 від 14.01.2022 року, приватний нотаріус Фаст Лілія Дмитрівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область, щодо реєстрації за ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 46,4кв.м, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020, номер відомостей про речове право: 46168408).

Під час підготовчого засідання представник позивача підтримала свою заяву про зміну предмета позову та просила суд прийняти її до розгляду, пояснивши, що позивач не зобов`язана доплачувати судовий збір, бо позовна вимога про визнання недійсним договору дарування квартири є пов`язаною позовною вимогою немайнового характеру із позовними вимогами про визнання протиправними та скасування державної реєстрації права власності та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Водночас представник позивача пояснила, що не направила на адресу приватного нотаріуса заяву про зміну предмета позову, бо у неї відсутні відомості про зареєстрований Електронний кабінет приватного нотаріуса, а на її відому електронну пошту вона не направляла. Проте на виконання ст. 49 ЦПК України представник позивача зобов`язалась направити примірник заяви про зміну предмета позову.

Представник відповідача заперечував проти прийняття до розгляду заяви про зміну предмета позову поки не сплачений судовий збір за доповнену позовну вимогу у п. 1 заяви. Тому, на думку представника відповідача, позивачу слід доплатити судовий збір, а потім вже вирішувати питання про прийняття заяви до розгляду.

Суд, заслухавши пояснення та думки учасників справи, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що до заяви про зміну предмета позову від 04.06.2024 року представник позивача на виконання вимог ст. 49 ЦПК України на підтвердження факту надіслання на адресу інших учасників справи копії заяви про зміну предмета позову надала суду квитанції №1146762 та №1146763 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС від 03.06.2024 року на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є представниками сторін. Водночас суду не надано доказів направлення на адресу третьої особи - Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна. Водночас відсутні будь-які відомості щодо наявності чи відсутності Електронного кабінету користувача ЄСІТС у приватного нотаріуса, а тільки зазначена її електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1

Разом з первісною позовною заявою від 27.12.2023 року, поданою в системі «Електронний суд», на підтвердження сплати судового збору у розмірі 858,88 грн позивач надала суду квитанцію ID №7962-9002-7775-2702 від 27.12.2023 року.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами.

Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, зокрема, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до положень частин 5-7 ст. 43 ЦПК України, документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Суд, направляючи такому учаснику справи судові виклики і повідомлення, ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом, зазначає у цих документах про обов`язок такої особи зареєструвати свій електронний кабінет та можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Відповідно до частин 6, 7 ст. 14 ЦПК України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Якщо реєстрація електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

В умовах воєнного чи надзвичайного стану у разі знеструмлення електромережі суду чи настання інших обставин, які унеможливлюють функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, суд може вручати особі, яка зареєструвала електронний кабінет, будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, у паперовій формі.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до положень ст. 182 ЦПК України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

За правовою позицією ВС, викладеною у постановах ВП ВС від 11.09.2018 у справі №909/968/16, КГС ВС від 30.07.2019 у справі № 28/29-б-43/212-2012, ВП ВС від 11.12.2019 у справі № 265/5040/13-ц, рішення суду про визнання недійсним договору не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно. У разі визнання недійсним договору, за яким було прийнято рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно заявляти вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію прав. Такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту, оскільки за чинним ЦК України право власності виникає з моменту його реєстрації.

Вимоги позивача до реєстраційної служби про скасування запису про державну реєстрацію права власності за іншою особою та зобов`язання внести записи до Державного реєстру речових прав з посиланням на порушення цивільних прав є похідними від визнання за позивачем права власності на майно в порядку спадкування та визнання недійсним договору дарування. У такому випадку рішення суду про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування є саме таким рішенням щодо права власності, яке передбачено положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» як підстава для державної реєстрації відповідного речового права.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 вересня 2023 року (справа №758/5118/21, провадження №61-5554сво23) зазначив висновки про застосування норм права: у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру; до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці; норми ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» не містять норм, які б дозволяли зробити висновок, що законодавець хоче встановити більш сприятливі наслідки у вигляді сплати судового збору у меншому розмірі для випадків, коли позивач об`єднує вимоги до кількох відповідачів в одному позові.

При цьому у разі подання до суду заяви про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, про зміну предмета або підстави позову шляхом подання письмової заяви, така заява повинна відповідати вимогам як ст. 175 ЦПК України, так і ст. ст. 43, 49 ЦПК України. До такої заяви, зокрема, додаються докази її надіслання іншим учасникам справи, а останні, у свою чергу, на підставі ст. 174 ЦПК України мають право подати до суду заяви по суті спору, відповідно. Водночас подання до суду заяви чи клопотання про доповнення позовних вимог додатковими позовними вимогами чинним ЦПК України не передбачено.

Вказана правова позиція відображена у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року, справа №405/3360/17 (провадження №61-9545сво21) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 квітня 2019 року у справі №369/11526/16-ц (провадження №61-44511св18), за якими процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

При поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України. При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.07.2021 року, справа №910/18389/20, Верховний Суд зазначив, що необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Суд, вирішуючи питання щодо залишення позовної заяви без руху, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Своєю чергою, суд звертає увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Аналіз викладеного вище вказує, що заявлені позивачем змінені позовні вимоги є пов`язаними між собою позовними вимогами немайнового характеру, а тому позивач не зобов`язана доплачувати судовий збір за доповнену позовну вимогу про визнання недійсним договору дарування квартири. Натомість на виконання вимог ст. 49 ЦПК України позивач не долучила до заяви доказів направлення заяви про зміну предмета позову на адресу третьої особи.

Тому на підставі вимог ст. ст. 49, 185 ЦПК України суд вважає за необхідне залишити без руху змінену редакцію позовної заяви, якою змінений предмет позову, в цивільній справі, визначені недоліки зміненої редакції позовної заяви, якою змінений предмет позову, позивачу усунути шляхом надання суду: доказів направлення копії заяви про зміну предмета позову та доданих до неї документів на адресу третьої особи.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 175, 176, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Змінену редакцію позовної заяви, якою змінений предмет позову, в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна, про скасування державної реєстрації права власності - залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків зміненої редакції позовної заяви, якою змінений предмет позову, з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки зміненої редакції позовної заяви, якою змінений предмет позову, позивачу усунути шляхом надання суду:

- доказів направлення копії заяви про зміну предмета позову та доданих до неї документів на адресу третьої особи.

Суд роз`яснює позивачу, що у випадку, якщо недоліки заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 08.08.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва