Номер провадження: 22-ц/813/2267/24
Справа № 497/935/23
Головуючий у першій інстанції Висоцький С.О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 12 червня 2023 року про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню по цивільній справі за позовом Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі Філії «Южне головне регіональне управління» ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 11.05.2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі Філії «Южне головне регіональне управління» ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 590М від 14.12.2007 року у розмірі 176 407, 16 гривень (що в доларовому еквіваленті складає 23 162.40 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22.05.2009 року у співвідношенні: 7.6161 грн. за один долар США) та судові витрати у загальному розмірі 1 730.00 грн.

Рішення набрало законної сили 31.05.2010 року.

01.06.2010 року Болградський районний суд Одеської області видав виконавчі листи в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі Філії «Южне головне регіональне управління» ЗАТ КБ «ПриватБанк» вказаної вище заборгованості.

Станом на 06.02.2023 року заборгованість ОСОБА_2 була ліквідована, про що свідчить довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 06.02.2023 року, а відтак виконавчі листи, що видані 01.06.2010 року Болградським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі Філії «Южне головне регіональне управління» ЗАТ КБ «ПриватБанк» кредитної заборгованості за договором № 590М від 14.12.2007 року мають бути визнані такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 12 червня 2023 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи у справі № 2-ц-51/2010 від 01.06.2010 року, видані Болградським районним судом Одеської області, в частині стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ЗАТ КБ №ПриватБанк» в особі Філії «Южне ГРУ ПриватБанку» заборгованості за кредитним договором № 590М від 14.12.2007 року у розмірі 176 407.16 гривень, що в доларовому еквіваленті складає 23 162.40 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22.05.2009 року у співвідношенні: 7.6161 грн. за один долар США, а також по стягненню з неї на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1700.00 грн. судовий збір, 30.00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, АТ Комерційний банк «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 12 червня 2023 року скасувати, а заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У частині першій статті 130 ЦПК України зазначено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Аналіз частини шостої статті 128, частини першої статті 130 ЦПК України дає підстави для висновку, що судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи лише у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси (Постанова Верховного Суду від 08.05.2023 року у справі № 201/9898/19).

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 сформульовано висновок про те, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то потрібно припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому потрібно виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання, призначене на 27.02.2024 року на 14-30 годину не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольниити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву, визнаючи такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи у справі № 2-ц-51/2010 від 01.06.2010 року, видані Болградським районним судом Одеської області, в частині стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі Філії «Южне ГРУ ПриватБанку» заборгованості за кредитним договором № 590М від 14.12.2007 року у розмірі 176 407.16 гривень, що в доларовому еквіваленті складає 23 162.40 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22.05.2009 року у співвідношенні: 7.6161 грн. за один долар США, а також по стягненню з неї на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1700.00 грн. судовий збір, 30.00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 06 лютого 2023 року заборгованість ОСОБА_2 відсутня, про що свідчить довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 06.02.2023 року № R6P542JBEI0GAQK2, що сформована Керівником Напрямку операційного обслуговування ГО Івановою Н.М.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками районного суду.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- рішенням Болградського районного суду Одеської області від 11.05.2010 року у цивільній справі № 2-ц-51/2010 за позовом ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги було задоволено. Стягнуто на користь позивача солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 590М від 14.12.2007 року у розмірі 176 407.16 гривень (що в доларовому еквіваленті складає 23 162.40 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22.05.2009 року у співвідношенні: 7.6161 грн. за один долар США), а саме: заборгованість по кредиту - 163 947.82 грн. (що в доларовому еквіваленті складає 21 526.48 доларів США); заборгованість по відсоткам - 11 405.65 грн. (що в доларовому еквіваленті складає 1497.57 доларів США); заборгованість по пені - 1053.69 грн. (що в доларовому еквіваленті складає 138.35 доларів США). Також цим рішенням було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача сплачені судові витрати у розмірі 1700.00 грн. судовий збір, 30.00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи;

- рішення суду набрало законної сили 31 травня 2010 року;

- 01 червня 2010 року Болградський районний суд Одеської області видав виконавчі листи по цьому рішенню суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за вищевказаним кредитним договором №590М від 14.12.2007 року у розмірі 176 407.16 гривень, що в доларовому еквіваленті складає 23 162.40 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22.05.2009 року у співвідношенні: 7.6161 грн. за один долар США, а також по стягненню з неї на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1700.00 грн. судовий збір, 30.00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи;

- 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача на Акціонерне Товариство Комерційний Банк "Приватбанк" (скорочена назва - АТ КБ "Приватбанк".

Колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а, отже, принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Згідно з вимогами частини другої статті 432 ЦПК України згідно з якими суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у частині четвертій статті 369 ЦПК України, на яку посилались заявники у даній справі.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як зазначено у ч.2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Отже, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та правочини. У контексті відносин позичальників із банками ними є кредитні договори, на підставі яких у банку виникає обов`язок видати кошти, а у позичальника повернути їх та сплатити проценти за їх користування. При цьому, судові рішення про стягнення заборгованості за кредитами не встановлюють нові цивільні відносини, а лише фіксують їх наявність на підставі відповідного договору, зобов`язують сторону, яка порушує умови договору, шляхом ухилення від виконання зобов`язань - усунути відповідні порушення, у тому числі, у примусовому порядку. Якщо зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором припиниться іншим шляхом, ніж примусовим виконанням, то це буде підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Погашення боргу можливе таким чином: добровільне виконання обов`язку боржником (поза межами органів виконавчої служби, коли кошти оплачуються напряму фінансовій установі), передання відступного, зарахування, прощення боргу.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Згідно із ст. 600 ЦК, зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (ч.1 ст. 601ЦК).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 604 ЦК України, зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605 ЦК України).

Заявник, як на підставу визнання виконавчих листів, що видані 01.06.2010 року Болградським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі Філії «Южне головне регіональне управління» ЗАТ КБ «ПриватБанк» кредитної заборгованості за договором № 590М від 14.12.2007 року такими, що не підлягають виконанню, посилалася на те, що станом на 06.02.2023 року заборгованість ОСОБА_2 була ліквідована, про що свідчить довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 06.02.2023 року.

Зі змісту наданої заявником до суду довідки № R6P542JBEI0GAQK2, що сформована Керівником Напрямку операційного обслуговування ГО Івановою Н.М., вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 06.02.2023 року не має заборгованості перед АТ «Приватбанк».

Тобто зі змісту даної довідки не вбачається, що зобов`язання за кредитним договором № 590М від 14.12.2007 року дійсно припинені.

Слід зазначити, що зі змісту рішення Болградського районного суду Одеської області від 11.05.2010 року вбачається, що кредитний договір з АТ КБ «Приватбанк» укладав ОСОБА_1 , а поручителями за виконання зобов`язань ОСОБА_1 виступали ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на підставі укладених ними договорів поруки з Банком.

Тобто позичальником за кредитним договором № 590М від 14.12.2007 року є саме ОСОБА_1 і заборгованість за цим договором за даними банківського обліку може рахуватися саме на ньому.

Що стосується поручителів, то їх зобов`язання зі сплати заборгованості, як солідарних боржників на підставі укладених договорів поруки виникла на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 11.05.2010 року.

Тому сама по собі довідка № R6P542JBEI0GAQK2, що сформована Керівником Напрямку операційного обслуговування ГО Івановою Н.М. про відсутність у ОСОБА_2 заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», не є достатнім доказом про припинення зобов`язання за кредитним договором № 590М від 14.12.2007 року, заборгованість за яким стягнута рішенням Болградського районного суду Одеської області від 11.05.2010 року.

Довідку АТ КБ «Приватбанк» про припинення зобов`язання саме за кредитним договором № 590М від 14.12.2007 року або довідку органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про погашення заборгованості за виконавчими листами, заявником до заяви не додано.

При таких обставинах, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 та визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Тому ухвала суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - залишенню без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 12 червня 2023 року про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений: 15.03.2024 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова