Справа № 495/8508/23
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

23 квітня 2024 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

судді Заверюха В.О., при секретарі - Денисовій К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог служба у справах дітей Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог служба у справах дітей Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради, в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст та обґрунтування позову

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2017 року, справа №495/7787/16-ц був розірваний. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.12.2014 року, актовий запис №1324. Після припинення шлюбних відносин, дитина мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Останні 6 років відповідач, як батько з дитиною не бачився, жодного разу не відвідав та не виявив бажання, тобто відповідач самоусунувся від участі у вихованні дитини, не цікавиться розвитком, станом здоровя, не спілкується. Враховуючи байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків і долі дитини, а також з урахуванням інтересів самої дитини змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.08.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.08.2023 року з служби у справах дітей Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області витребувано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.02.2024 року до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про позбавлення батьківських прав, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради та зобов`язано надати висновок про доцільність або не доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.04.2024 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, посилаючись на обставини які зазначені в позову.

Відповідач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представники служби у справах дітей Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради не зявились, повідомлялись, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно ст.81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2017 року, справа №495/7787/16-ц був розірваний.

Від шлюбу мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18.12.2014 року, актовий запис №1324.

В зв`язку з тим, що відповідач, як батько матеріальної допомоги на утримання спільної малолітньої дитини добровільно не надав, позивач була змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.06.2017 року, справа №495/1691/17 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи з 10.03.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

22.06.2017 року на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.06.2017 року, справа №495/1691/17 позивачу виданий виконавчий лист на підставі якого державним виконавцем Білгород-дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 21.07.2017 року було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 щодо стягнення аліментів.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, заборгованість станом на 29.02.2024 року складає 23 799 грн. 25 коп..

За результатами обстеження умов проживання спеціалістами служби у справах дітей Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт від 18.03.2024 року, одна з кімнат облаштована для дитини та створені всі необхідні умови для проживання малолітньої дитини.

Згідно довідки Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №148/2 від 10.05.2022 року малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться на утриманні матері, батько ОСОБА_2 у вихованні дитини участі не приймає.

Відповідно до характеристики на ученицю 3-го класу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Салганської філії І-ІІ ступенів опорного закладу «Шабівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» від 05.03.2024 року № 6/01-24, Марія здатна добре засвоювати навчальний матеріал, але інколи проявляє пасивну участь. Мати дитини, ОСОБА_1 приймає активну участь у житті класу, допомагає в організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує високий рівень навчання дитини. Батько дитини, ОСОБА_2 у вихованні доньки участі не приймає, на зв`язок з класним керівником не виходить.

Відповідач ОСОБА_2 за місцем проживання - АДРЕСА_2 у зловживанні алкогольними напоями помічений не був, до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг від сусідів та родичів не надходило, що підтверджується характеристикою Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській від 13.03.2024 року №63/7240.

Під час бесіди спеціалістів служби у справах дітей з ОСОБА_2 з`ясована його думка щодо порушеного питання. ОСОБА_2 пояснив, що працює в КП «Акерман-зернопром» на посаді електрогазозварювальника. Повідомив, що з дитиною не спілкується з 2018 року, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки, з наслідками позбавлення батьківських прав ознайомлений, про що складено протокол бесіди від 01.03.2024 року.

19.03.2024 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому розглядалось дане питання.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли участь у розгляді даного питання, ОСОБА_2 підтвердив свою позицію щодо порушеного питання та не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки.

За результатами розгляду комісія з питань захисту прав дитини дійшла до висновку, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, в його діях вбачається злісне, умисне невиконання батьківських обов`язків, а тому вважає доцільним позбавити його батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №02-32/725 від 10.04.2024 року.

Свою позицію про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач підтримав також у суді та 20.02.2024 року написав відповідну заяву.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання своєї дитини та її матеріального забезпечення. Відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Протягом розгляду справи відповідач так і не змінив свою думку та позицію щодо предмету позову та реальних кроків щодо виховання та утримання дитини не вчинив.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої малолітньої дитини.

Відповідач не позбавлений права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в порядку ст.169 СК України у випадку зміни поведінки та свого ставлення до дитини.

Висновок суду

Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують злісне, умисне та свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати малолітню дитину, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та відповідача належить позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини.

Керуючись ст.ст.4, 12-13, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог служба у справах дітей Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Заверюха В.О.