УХВАЛА

11 березня 2024 року

м. Київ

справа № 522/20976/19

провадження № 61-11641 св 22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Сердюка В. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В. від участі у розгляді заяви ОСОБА_2 , поданої представником ОСОБА_3 , про ухвалення додаткової постанови та заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі третіх осіб без самостійний вимог на предмет спору Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та Одеської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та визнання права користування жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про виселення та вселення,

ВСТАНОВИВ:

1. Верховний Суд, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року та касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року, постановою від 24 січня 2024 року, серед іншого, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року - без змін. Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовільнив. Ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року скасував, та направив справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

2. У лютому 2024 року, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_3 , як представника ОСОБА_2 , про ухвалення додаткової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.

3. Також в лютому 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови про зупинення дії рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року та заява (пояснення) ОСОБА_1 , у якій скаржник просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткової постанови, а також постановити окрему ухвалу відносно ОСОБА_3 .

4. 27 лютого 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В. від участі у розгляді вказаних заяви ОСОБА_3 та заяв ОСОБА_1 .

5. Обґрунтовуючи свою заяву про відвід ОСОБА_1 , посилаючись на пункти 3 та 5 частини другої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), вказує на те, що суддя Пророк В. В., як суддя-доповідач у справі № 522/20976/19 не доповів колегії суддів про наявність в матеріалах справи технічного паспорта квартири АДРЕСА_1 , а також приховав від колегії суддів акт обстеження житлово-побутових умов проживання в квартирі АДРЕСА_2 та два акти обстеження житлово-побутових умов проживання в блоці-квартирі АДРЕСА_3 .

6. Таким чином, на думку заявника, вказані акти обстеження та технічний паспорт не були досліджені колегією суддів, що призвело до прийняття Верховним Судом постанови, якою його касаційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

7. Зазначені обставини викликають у заявника сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Пророка В. В.

8. Розглянувши заяву ОСОБА_1 Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

9. Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

10. Частиною четвертою статті 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

11. Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

12. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

13. Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

14. Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані «справа Гаусшильдта» (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188).

15. Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

16. Отже, проаналізувавши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Пророка В. В. від участі у розгляді заяв у справі № 522/20976/19 Верховний Суд дійшов висновку, що доводи цієї заяви зводяться до незгоди заявника із ухваленим судовим рішенням Верховного Суду - постановою від 24 січня 2024 року, якою, серед іншого, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а оскаржувані ним судові рішення - без змін.

17. Також варто звернути увагу заявника на те, що справа № 522/20976/19 була розглянута Верховним Судом у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами. Кожен із суддів, що брали участь у розгляді цієї справи мали необмежений доступ до її матеріалів з моменту їх надходження до Верховного Суду.

18. Будь-яких інших об`єктивних та обґрунтованих підстав для відводу, передбачених статтями 36 та 37 ЦПК України, ОСОБА_1 не вказав.

19. Також необхідно звернути увагу заявника на те, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи чи інших процесуальних питань пов'язаних зі справою є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

20. Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В., відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В. від участі у розгляді заяви ОСОБА_2 , поданої представником ОСОБА_3 , про ухвалення додаткової постанови та заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі № 522/20976/19.

2. Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В. передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк
А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров
В. В. Сердюк