Справа № 444/4289/23
Провадження № 2/559/194/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю., з участю секретаря судового засідання Окренець Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції учасників.

1.1.Позивач обґрунтовує тим, що ПрАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом договору є страхування транспортного засобу Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 . 26.11.2020 року мала місце ДТП за участю застрахованого т/з Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 та т/з Shkoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , винна у якому відповідачка, що встановлено постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18.12.2020. Позивач за страховим полісом виплатив потерпілому фактичний розмір шкоди, завданої в наслідок ДТП у розмірі 58 680,00 грн. У зв`язку з чим відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку суброгації.

1.2.Відповідач подав відзив, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову внаслідок безпідставності. Вказує, що нею визнається сам факт участі у ДТП, однак вважає, що в даному випадку є вина і водія іншого транспортного засобу, а не лише її, але це не було взято до уваги судом при винесенні постанови. Крім того, відповідач не згідна із сумою відшкодування, яка згідно страхового акту має складати 35501,00 грн., а не 58 680,00 грн. У додатках на підтвердження існування обов`язків страхової компанії на відшкодування збитків за т/з Audi Q7 надано копію договору страхування за номером, відмінним від того, що вказаний у страховому аті, що дає сумніви про правильність нарахування сум до відшкодування. Також зазначає, що рахунок на оплату послуг є відновлювального ремонту на суму 58 85500 грн. був виготовлений 07.12.2020, заява про виплату страхового відшкодування 16.12.2020, а страховий акт був складений пізніше, 13.01.23021. Вказує також, що на момент ДТП страховий поліс автомобіля Audi Q7 був наступний: серія НОМЕР_3 , який діяв до 26.08.2021, що не відповідає зазначеним позивачем обставинам про те, що автомобіль Audi Q7 був застрахований за договором страхування FO-00818516, дія якого до 06.10.2020.Крім того, вважає, що наявність лише розрахунку страхового відшкодування на суму 58 тис. грн. без доказів реальної виплати грошових коштів, на підтвердження яких надано лише квитанцію про сплату 35 тис. грн., не є доказом наявності обов`язку відповідача відшкодувати його страховій компанії. Тому, вважає, що позовні вимоги до неї є частково правомірними, проте, не доведені належними і допустимими доказами. Просить у позові відмовити.

1.3.Позивачем подано відповідь на відзив, в якому вказує, що Львівським апеляційним судом було розглянуто скаргу відповідачки на постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності, однак її доводи не знайшли підтвердження, апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м. Львова, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП - без змін. Щодо страхового акту, то сума вказана 58 680,00 грн., з якої 23 119,00 грн. зараховано до суми несплачених страхових платежів, а 35561,00 грн. було виплачено. Тобто, фактичні витрати страховика склали 58 680,00 грн. Договір страхування FO 818518, про який зазначає відповідачка, не має жодного відношення до даної справи та до позивача. У страховому акті вказано договір FO 818516, до матеріалів справи долучено договір FO-00818516, відсутність нулів це просто описка. Щодо різниці у датах, відповідач навмисно пропускає деякі долучені документи, що підтверджують хронологію подій, адже водійка пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля звернулась із заявою про настання події 01.12.2020 і в той же день було оглянуто автомобіль, про що свідчить акт огляду КТЗ (дефектна відомість). Далі згідно п.2.3. договору розрахунок здійснюється на базі СТО, тобто рахунку від СТО (№20 від 07.12.2020). 16.12.2020 від власника транспортного засобу отримано заяву на виплату страхового відшкодування, а 13.01.2021 було складено страховий акт, як того вимагає ст. 102 Закону України «Про страхування». Крім того, відповідач стверджує про поліс АР №8578424, тобто про договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який має зовсім іншу правову природу. Вказане підтверджу, що позивач має право на отримання повної суми страхового відшкодування в розмірі 58 680,00 грн. в межах фактичних витрат.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

2.1. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 29.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено учасникам строки для подачі заяв по суті.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

З постанови Залізничного районного суду м. Львова №462/7774/20 від 18.12.2020 встановлено, що 26.11.2020 о 13:40 год. мала місце ДТП за участю т/з Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та т/з Shkoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Даною постановою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.12). Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень в справі №462/7774/20 12.02.2021 Львівський апеляційний суд вирішив, що сукупність досліджених доказів, розташування транспортних засобів та характер отриманих ними пошкоджень свідчать про те, що саме водій ОСОБА_1 внаслідок не дотримання безпечної дистанції, здійснила зіткнення із транспортним засобом марки «AUDI Q7» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 . Відтак, доводи апеляційної скарги правопорушниці ОСОБА_1 безпідставні, а постанова місцевого суду - законна та обґрунтована. Постановив апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2020 року, якою останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. - без зміни.

Власником автомобіля марки Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а.с.11).

На момент ДТП вказаний автомобіль Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 було застраховано в Страховій групі «ТАС»» за договором добровільного страхування FO-00818516 від 05.10.2020 (а.с.6), до якої 01.12.2020 водій пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 звернулася із заявою про страховий випадок (а.с.8). 01.12.2020 було складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.7).

Згідно з рахунком - фактурою (СТО) ФОП ОСОБА_5 №20 від 07.12.2020 вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля марки Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , становила 58 860,00 грн. (а.с.10).

АТ «СК «АРКС» було складено страховий акт №01034/17/921 від 13.01.2021 на суму 58 860 грн. згідно з розрахунком страхового відшкодування, з яких: 23119 грн. - сума несплачених страхових платежів та 35561 грн. - сума, що належить до виплати (а.с.9, 9 зворот). АТ «СГ «ТАС» було сплачено страхове відшкодування на загальну суму 35561 грн. на рахунок СТО ФОП ОСОБА_5 ), що встановлено з платіжної інструкції №152476 від 15.01.2021 (а.с.15).

IV. Норми права, які застосував суд.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями п. п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що Страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. За змістом ст. 29, п.п. 32.7 ст. 32 вказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, встановлює, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Отже, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ч.1 ст.89 ЦПК України)

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

5.1. Суд робить висновок, що оскільки відповідач спричинив ДТП та завдав потерпілому матеріальні збитки, а право вимоги перейшло до страховика-позивача, тому зобов`язаний їх відшкодувати. Вина відповідача у ДТП встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили. Відтак, суд вважає доведеними обставини, що дії відповідача, який на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом, внаслідок яких було пошкоджено автомобіль Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

5.2. Відшкодуванню підлягають збитки, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, тобто згідно реальної вартості за ст.1192 ЦК України. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту фактично здійсненого ФОП ОСОБА_5 становить 58 680 грн. (35561 грн. були сплачені позивачем, а 23119 грн. зараховано до суми несплачених страхових платежів), тож з відповідача підлягає стягненню сума 58 680 грн., в межах страхового ліміту, що відповідає нормам цивільного законодавства і усталеній судовій практиці.

5.3. Суд критично ставиться до доводів відповідача щодо розбіжності у датах певних документів, оскільки послідовність та хронологія дій потерпілого підтверджено належними та допустимими доказами. Водій пошкодженого автомобіля звернулася до позивача після ДТП із заявою про настання події 01.12.2020, в той же день було оглянуто транспортний засіб та складено акт огляду КТЗ. Відповідно до умов договору страхування здійснено розрахунок відшкодування на базі СТО на підставі рахунку на оплату від 07.12.2020. 16.12.2020 від власника транспортного засобу на адресу позивача надійшла заява про виплату страхового відшкодування, а 13.01.2021 складено страховий акт, як того вимагає ст. 102 ЗУ «Про страхування». Все це підтверджено доказами, наданими позивачем, дані факти сумніву в суду не викликають.

5.4 Щодо зазначеного у Страховому акті №01034/17/921 Договору за №FO818516 від 05.10.2020, тоді як згідно матеріалів справи Договір добровільного страхування наземного транспорту має номер № FO-00818516 від 05.10.2020, суд приймає це як описку згідно пояснень позивача, а не розцінює це як наявність двох різних договорів, на що вказує відповідач.

5.5 З урахуванням встановлених судом дійсних обставин справи, суд дійшов висновку, що під час судового розгляду знайшли своє підтвердження доводи позивача, які відповідачем не спростовано належними, допустимими та достатніми доказами. В підсумку, суд задовольняє обґрунтований позов.

5.6 Відповідно статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 10, 12, 19, 81, 128, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, 1166, 1187, 1191, 1193, 1194 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити: стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 58680 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок матеріальної шкоди в порядку суброгації.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» судові витрати в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», , адреса просп. Берестейський, 65, м. Київ, електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1. Представник позивача: Миц Ірина Володимирівна, адреса вул. Кіото, 25 офіс 203, м. Київ, електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса АДРЕСА_1 .

Суддя О.Ю. Жуковська