Провадження № 2/344/484/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

представника відповідача - Чугаєвої І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Михайлов Гліб Вадимович до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію поширену інформацію, зобов`язання спростування такої, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2023 представник позивача - адвокат Михайлов Г.В. за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду із позовом, до відповідачів - Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

05.12.2023 - ухвалою суду закрито провадження у частині позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Михайлов Гліб Вадимович до Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію, що поширена Управлінням Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області в позовній заяві від 12.05.2022, зобов`язання спростування такої.

У позовних вимогах, заявлених до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, представник позивача просить :

- Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію поширену Управлінням стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, ІНФОРМАЦІЯ_1 на вебпорталі ІНФОРМАЦІЯ_4: «ІНФОРМАЦІЯ_5».

- Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію поширену Управлінням стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, ІНФОРМАЦІЯ_1 в Телеграм-каналі ІНФОРМАЦІЯ_6: «ІНФОРМАЦІЯ_7» з санкційного списку РНБО.

Під час проведення заходів з відпрацювання представників криміналітету та осіб, що можуть бути причетні до диверсійної діяльності та співпраці з окупантами, оперативники отримали інформацію про переховування «ІНФОРМАЦІЯ_10» ОСОБА_4 .

10 травня оперативники управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Нацполіції провели заходи для затримання 45-річного уродженця Грузії, до якого рішенням РНБО були застосовні персональні спеціальні санкції. «ІНФОРМАЦІЯ_9» -недостовірною, та такою, що порушує особисте немайнове право позивача.

- Зобов`язання відповідачів протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили опублікувати відомості про ухвалене рішення суду у даній справі про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 був затриманий з метою подальшої ідентифікації та поміщений до Державної установи «Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні». Дане рішення було прийнято 10.05.2022 Управлінням ДМС в Івано-Франківській області. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.05.2022 у справі №344/5518/22, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2022, було затримано ОСОБА_1 з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 на вебпорталі - ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8) було опубліковане повідомлення : «ІНФОРМАЦІЯ_5». При переході за посилання, висвітлюється Телеграм-канал Департаменту стратегічних розслідувань Нацполіції з повідомлення наступного змісту : « ІНФОРМАЦІЯ_7» з санкційного списку РНБО.

Під час проведення заходів з відпрацювання представників криміналітету та осіб, що можуть бути причетні до диверсійної діяльності та співпраці з окупантами, оперативники отримали інформацію про переховування «ІНФОРМАЦІЯ_10» ОСОБА_4 .

10 травня оперативники управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Нацполіції провели заходи для затримання 45-річного уродженця Грузії, до якого рішенням РНБО були застосовні персональні спеціальні санкції. «ІНФОРМАЦІЯ_9».

Представник позивача вважає, що зазначені твердження, які в подальшому були подані до суду є недостовірними, містять ряд висловів, якими відповідач характеризує особу ОСОБА_1 з негативної сторони, та мають образливий характер, висловлені у брутальній формі, що принижують честь та гідність останнього .

Внаслідок поширення вказаної інформації мало місце порушення особистого немайнового права ОСОБА_1 на повагу до гідності і честі та недоторканість ділової репутації, оскільки остання інформація спотворила та принизила оцінку діяльності останнього з боку громадськості та суспільства, ця оцінка перестала бути об`єктивною, породила сумніви щодо дотримання моральних засад та правових норм, зокрема щодо зв`язку з окупантами та життя за рахунок майнових злочинів. Також викладена інформація не відповідає обставинам, оскільки відносно позивача відсутні будь-які вироки суду щодо засудження до вчинення будь-яких кримінально-карних дій.

20.06.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження ( а.с. 78).

05.07.2023 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи, що призначена на 13.07.2023 о 10 год 30 хв. без участі позивача та представника. Позов підтримують у повному обсязі та просять його задоволити ( а.с. 99-100).

10.07.2023 - від представника відповідача Департаменту стратегічних розслідувань надійшов відзив. У позові просить відмовити. В обґрунтування такого зазначено, що Указом Президента України від 21.05.2021 за №203/201 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), якими застосовано персональні спеціальні економічні санкції та інші обмежувальні заходи (санкції), зокрема до ОСОБА_5 . Вказане рішення знаходиться у вільному доступі на офіційному вебсайті Президента України. Відповідно до п. 354 додатку 1 до вказаного рішення до ОСОБА_6 застосовано, зокрема такі санкцій : обмеження активів; обмеження торговельних операцій; обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України; відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосування інших заборон в`їзду на територію України; відмова в задоволені заяви про прийняття до громадянства України; примусове видворення за межі України.

Відповідно до положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, такий наділено компетенцією надавати оцінку наявності в діях відповідних суб`єктів загроз ( реальний та/або потенційних) та вживати дії на попередження таких загроз національним інтересам та національній безпеці України

Інформація, яка була оприлюднена ІНФОРМАЦІЯ_1 з долученим відео за посиланнями, що зазначені стороною позивача, - не стосувалась конкретної особи, тобто позивача ( оскільки не містилось будь - яких даних для ідентифікації); не було поширено недостовірної інформації (по обліках Генерального секретаріату МОКП - Інтерпол щодо особи ОСОБА_7 було опубліковане Зелене оповіщення ( містить інформацію про осіб, схильних до вчинення правопорушень, які можуть займатися злочинною діяльністю в інших країнах; країна ініціатор - Грузія, статус особи -можлива загроза». Вказана особа є одним із учасників організованого злочинного угрупування, яке діє на території України, рф, Туреччини.

Також Департаментом встановлено, що до так званої еліти злочинного світу ОСОБА_8 було долучено на злочинному зібрані у м. Стамбулі у 2013 році, тобто присвоєно, статус «вора в законі», в якому він перебуває і по сьогоднішній день.

Разом з тим, представник позивача вважає, що вказана інформація була предето дослідження у справі №344/5518/22.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього, було порушено його особисті немайнові права. Натомість, представником позивача, на думку відповідача, взагалі не обґрунтовано та не подано доказів на підтвердження того, що вищевказане поширення інформації порушило його немайнове право на повагу до гідності, честі та недоторканості ділової репутації та принизило оцінку з боку громадськості та суспільства, породило сумніви щодо дотримання ним моральних засад та правових норм ( а.с. 112-121).

21.07.2023 - від представника позивача надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування такої, зокрема зазначено, що позивач не може розглядатися як суб`єкт, який здійснює злочинну діяльність, винні у такій діяльності притягуються до кримінальної відповідальності. ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності в Україні не притягувався. Крім того, вважає, що позивач не належить до суб`єктів, щодо яких можна застосовувати санкції, оскільки не має статусу громадянина будь -якої держави та не є особою без громадянства. Позивача не було повідомлено про те, що він вчинив будь-які дії, які становлять загрозу національній безпеці, як і про те, що стосовно нього розглядається питання про застосування санкцій. У зв`язку з цим, він був позбавлений можливості пояснити особисто чи через представника з приводу звинувачень чи підозр, які слугували для ДСР, ДМС, КМУ, СБУ, РНБО приводом для включення позивача до санаційного списку.

Відтак, вважає, що поширена інформація не є оціночними судженнями. Поширюючи негативну та недостовірну інформацію про позивача, відповідачем не було здійснено належного посилання на джерела отримання інформації ( 148-157).

03.10.2023- ухвалою суду заяву представника позивача про зміну предмету позову - залишено без розгляду.

23.01.2024 - клопотання про призначення експертизи залишено без розгляду.

У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. В подальшому на розгляд справи повторно не з`явився, зокрема і в порядку відеоконференцзв`язку. 23.01.2024 перед завершенням розгляду справи по суті просив оголосити перерву для узгодження позиції із позивачем. Жодних належних клопотань про відкладення, доказів в підтвердження причин неявки не подав, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи.

Позивач не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив.

Представник відповідача Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Чугаєва І.В. наполягала на завершені розгляду справи, зокрема у відсутності сторони позивача, так як представник був належним чином повідомлений, брав участь у розгляді справи по суті, дослідженні доказів. У позові просила відмовити через безпідставність.

Так, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин ( ст. 131 ЦПК України).

Заяв про зміну місця проживання, перебування, про причини неявки від сторони позивача на адресу суду не надходило. Зокрема, адресу позивача, представником позивача, у заявах, які були подані у процесі розгляду,- визначено як м. Миколаїв, без зазначення вулиці, будинку чи квартири.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею ( ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою ( ч.3 ст. 233 ЦПК України).

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору ( ч.5 ст. 223 ЦПК України).

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі ( ч.5 ст.130 ЦПК України).

Таким чином, так як позивач, представник позивача повторно не з`явилися, підтвердження поважності причин неявки, як і жодних клопотань про відкладення розгляду справи, суду належним чином не надано. Сторона позивача була належним чином повідомлена, про що свідчить отримання судових повісток в системі « Електронний суд»- представником позивача, при цьому було заслухане вступне слово сторін, досліджено докази, зокрема за участі всіх сторін, відтак суд дійшов висновку про можливість завершення розгляду справи без участі сторони позивача.

Проаналізувавши доводи сторін, встановивши характер спірних, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку :

Так, згідно зазначеним посиланням в телеграм-каналі ІНФОРМАЦІЯ_6, наявне повідомлення наступного змісту :

«ІНФОРМАЦІЯ_7» з санкційного списку РНБО.

Під час проведення заходів з відпрацювання представників криміналітету та осіб, що можуть бути причетні до диверсійної діяльності та співпраці з окупантами, оперативники отримали інформацію про переховування «ІНФОРМАЦІЯ_10» ОСОБА_4 .

10 травня оперативники управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Нацполіції провели заходи для затримання 45-річного уродженця Грузії, до якого рішенням РНБО були застосовні персональні спеціальні санкції. «ІНФОРМАЦІЯ_9».

Разом з тим, міститься відео, де обличчя особи приховано ( заретушовано).

Що стосується посилання ІНФОРМАЦІЯ_4, то таке за здійсненим переходом в`явилось недоступним.

Електронних доказів, зокрема, із збереженою вищевказаною інформацією за такими посиланнями, стороною позивача суду не надано.

Поряд з тим, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.05.2023, яке залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції 28.06.2023, у адміністративній справі № 344/5518/23, позов Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 задоволено. Постановлено - затримати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.

Такими, рішеннями суду ( першої та апеляційної інстанції), з поміж іншого встановлено, що «В зверненні Управлінням стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області ДСР НП України зазначалось, що згідно обліків Генерального секретаріату МОКП - Інтерпол щодо особи ОСОБА_1 04.08.2016 було опубліковане Зелене оповіщення (містить інформацію про осіб, схильних до вчинення правопорушень, які можуть займатися злочинною діяльністю в інших країнах), країна ініціатор - Грузія, статус особи «можлива загроза». Згідно інформації Департаменту стратегічних розслідувань Національно поліції України, установлено, що ОСОБА_1 є суб`єктом злочинного впливу у статусі «вора (злодія) в законі», один із учасників організованого угрупування, яке діє на території України, РФ та Туреччини.

08.12.2013 року ОСОБА_1 затримувався працівниками ГУБОЗ МВС України та у подальшому був депортований до Турецької Республіки, 18.09.2015 року затриманий в м. саратов, рф, кіровським судом pф засуджений за частиною 1 статті 18.8 КпАП рф та в подальшому депортований до України (при затриманні надав недійсний паспорт громадянина України). Згідно оперативної інформації ДСР НП України, ОСОБА_1 під час здійснення повномасштабної військової агресії російської федерації проти Україні підтримує зв`язок з окупантами, може виступати інформатором диверсійних розвідувальних груп окупаційних військ.

У зверненні також зазначено, що ОСОБА_1 не має постійного проживання в Україні, не працюючий та не має стабільного джерела доходу для свого існування, крім коштів здобутих злочинним шляхом в результаті скоєння майнових злочинів, та його подальше перебування на території України суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України та охорони публічного порядку.

«Внаслідок скасування 13 лютого 2014 року рішенням ГУ ДМС України в Харківській області рішення ГУ МВС в Харківській області від 27 жовтня 2005 року про набуття громадянства ОСОБА_1 відповідач із вказаної дати не має статусу громадянина України.

Разом із тим, Указом Президента Грузії № 339 від 26 жовтня 2015 року було припинено громадянство Грузії відповідача у зв`язку із набуттям громадянства іншої держави, хоча на момент припинення громадянства Грузії ОСОБА_1 уже не був громадянином України.

Відповідач ОСОБА_1 фактично вважає себе особою без громадянства і з метою правового закріплення такого статусу 15 вересня 2020 року та 07 травня 2021 року (повторно) звертався до органів міграційної служби із заявами щодо визнання особою без громадянства, однак такого статусу не набув.

Водночас у ОСОБА_1 відсутні будь-які документи, які б надавали йому право на законних підставах як перебувати на території України, так і залишити її територію.

10 вересня 2020 року він був притягнутий до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України, за порушення правил перебування в Україні із призначення покарання у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн.

14 січня 2021 року ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області було прийнято рішення про забороні відповідачу в`їзду в Україну терміном на 3 роки, однак 10 травня 2022 року він був затриманий на території України працівниками УСР в Івано-Франківській області ДСР НПУ без відповідних документів та доставлений до УДМС.

Разом із тим, як свідчать матеріали справи, у розпорядженні позивача є інформацію про можливу наявність у ОСОБА_1 громадянства РФ та Румунії, яка підлягає додатковій перевірці. Окрім того, підлягає з`ясуванню можливість повторного отримання відповідачем громадянства Грузії.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідачу статус біженця не надавався і він не є особою, яка потребує додаткового захисту. З відповідними заявами до органів ДМС України відповідач не звертався.

Указом Президента України від 14 травня 2021 року №203/2021 було затверджено рішення Ради нацбезпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Так, згідно з Додатком 1 до рішення Ради нацбезпеки і оборони України від 14 травня 2021 року, наявний перелік фізичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції), зокрема декілька осіб з прізвищем ОСОБА_1 . Під №354 у цьому переліку перебуває ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Грузії, особа без громадянства, у відповідності до якого у пункті 13 виду обмежувальних заходів, зокрема - блокування активів,інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (відмова в оформленні посвідки на тимчасове проживання, скасування посвідки на тимчасове проживання; відмова у наданні дозволу на імміграцію, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання; відмова в продовженні строку перебування в Україні; відмова в задоволенні заяви про прийняття до громадянства України; примусове видворення за межі України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частина четверта статті 32 Конституції України).

Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (стаття 201 ЦК України).

Згідно із статтями 297,299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Пленумом ВСУ у п.п.1, 4, 6, 15, 19 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначив про те,що Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова,на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи,честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку,що ганьбить її гідність,честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Поняття гідності та честі є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.04.2019 у справі №398/4136/15-ц під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин : поширення інформації; ця інформація стосується позивача; поширена інформація є недостовірною; поширення інформації порушує особисті немайнові права.

Згідно ст. 277 ЦК України та ч.3 ст. 12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести, зокрема, те, що внаслідок поширення недостовірної інформації було порушено його особисті немайнові права. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі в будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Також статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Крім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення ЄСПЛ від 06 жовтня 2015 року у справі «Карпюк та інші проти України» (Karpyuk and others v. Ukraine).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, згідно зі статтею 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положень статті 10 Конвенції, особливо якщо такі висловлювання стосуються публічної особи або посадової особи рівня суспільного значення, діяльність якої представляє суспільний інтерес. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень - ні. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).

З аналізу фактичних обставин даної справи вбачається, що спірна інформація не містить даних про те, що вона стосується саме позивача у справі, адже у такій відповідач не називає точних ідентифікуючих ознак позивача. Разом з тим, позивач жодним чином не спростовує спірну інформацію. Сторона позивача не скористалась право на подання належних доказів, які б спростовували достовірність відповідної інформації, у той же час враховуючи, що відповідачем в межах службових повноважень було отримано відповідну інформацію. Також сторона позивача не надає доказів, що поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Тобто, у даному випадку відсутня сукупність обставин для юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення даного позову.

Як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають через їх необґрунтованість та недоведеність.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 263,265,268,273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Михайлов Гліб Вадимович до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію поширену інформацію, зобов`язання спростування такої - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП : невідомо, адреса : адреса : АДРЕСА_1 .

Представник позивача : ОСОБА_11 , РНОКПП : НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, ; с вул. Богомольця, 10, м. Київ.

Повне рішення складено 18.03.2024.

Суддя Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.