Справа № 461/1082/24
Провадження № 4-с/461/12/24
У Х В А Л А
04.04.2024 року м. Львів
Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Романюка В.Ф.
з участю: секретаря судового засідання Решетова Д.Ю.
представника скаржника ОСОБА_1
представника боржника ОСОБА_2
державного виконавця Батюк М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 , боржник: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, суб`єкт оскарження: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батюк Мар`яни Василівни, -
Даний виконавчий лист заявник подав із відповідною заявою у відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для примусового виконання.
29 січня 2024 р. ОСОБА_3 отримав поштою рекомендованим листом повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батюк Мар`яни Василівни від 15.01.2023 р. № 886 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.
Такі дії і рішення державного виконавця про повернення виконавчого листа незаконні і порушують права ОСОБА_3 на виконання судового рішення про стягнення коштів на його користь. Про таке порушення його прав дізнався, коли отримав повідомлення, тобто 29 січня 2024 р.
Так, повернення виконавчого листа державний виконавець обгрунтовує покликанням на наступні правові норми:
- на ст. 5 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої примусове виконання рішень покладається на державних та приватних виконавців.
- на ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами казначейства.
- на ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за якою виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника, який є державним органом, здійснюється органом державного казначейства в межах відповідних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу.
- п. 3 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників», згідно якого рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства.
Однак, дії та рішення державного виконавця про повернення ОСОБА_3 виконавчого листа суперечить даним правовим нормам, тому просить суд скаргу задоволити.
13 лютого 2024 року від головного державного виконавця Батюк М. надійшов відзив на скаргу, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні скарги.
13 лютого 2024 року від представника ГУ ПФУ у Львівській області Боднар Т. надійшли письмові пояснення на скаргу, відповідно до яких просить суд відмовити у задоволенні скарги.
22 лютого 2024 року від заявника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.
Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року за клопотанням державного виконавця Батюк М.В. залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самосійні вимоги щодо предмета спору Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області до розгляду цивільної справи №461/856/24, провадження №4-с/461/12/24 за скаргою ОСОБА_3 ,боржник: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батюк Мар`яни Василівни.
27 лютого 2024 року від представника скаржника ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення на скаргу.
У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав, з підстав викладених у ній та в письмових поясненнях.
Представник боржника ОСОБА_2 скаргу заперечила. Просила суд відмовити у задоволенні скарги.
Державний виконавця Батюк М.В. скаргу заперечила. Просила суд відмовити у задоволенні скарги.
Суд, заслухавши пояснення представника скаржника ОСОБА_1 , представника боржника ОСОБА_2 , державного виконавця Батюк М.В., дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги та за печення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до такого висновку.
Суд встановив, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 25 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення компенсації втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплати задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 , згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.07.2012 по 14.01.2020 у розмірі 112981 (сто дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят одну) грн. 92 (дев`яносто дві) коп.
Постановою Львівського апеляційного суду від 28 серпня 2023 року рішення Галицького районного суду міста Львова від 25 квітня 2023 року змінено, виклавши другий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:
В решті рішення Галицького районного суду міста Львова від 25 квітня 2023 року залишити без змін.
На виконання постанови Львівського апеляційного суду від 28 серпня 2023 р. Галицьким районним судом м. Львова було видано виконавчий лист.
Даний виконавчий лист ОСОБА_3 подав із відповідною заявою у відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для примусового виконання.
Однак, 15 січня 2024 року з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адресу ОСОБА_3 надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Вказане повідомлення головним державним виконавцем Батюк М.В. мотивоване ти, що згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державних та приватних виконавців. Однак, відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами казначейства. Згідно ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за якою виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника, який є державним органом, здійснюється органом державного казначейства в межах відповідних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу. Пунктом 3 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників», передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства.
Не погоджуючись із повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, заявник ОСОБА_3 покликається на те, що відповідно до п. 3 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого Постановою КМУ № 845 від 03 серпня 2011 р., рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників дійсно виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства.
Однак, дана правова норма не поширюється на даний випадок, оскільки рішенням суду кошти стягуються не з державного чи з місцевих бюджетів, а з державного органу ГУ ПФУ у Львівській області за рахунок його власних коштів.
Відповідно до п. 2 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого Постановою КМУ № 845 від 03 серпня 2011 р., боржниками в розумінні цього Порядку є визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства.
До подання виконавчого листа в орган державної виконавчої служби ОСОБА_3 подавав його на виконання до ГУ Державної казначейської служби України у Львівській області. Для з`ясування ходу виконання він звернувся із заявою до ГУ Державної казначейської служби України у Львівській області. На таку заяву ОСОБА_3 отримав листа ГУ Державної казначейської служби України у Львівській області № 04/07/11/9666 від 16 листопада 2023 р., з якої вбачається, що Управління ПФУ у Львівській області не має відкритих рахунків в органах Казначейства, з яких можливо здійснити безспірне списання коштів, що Казначейство за своєю суттю є обслуговуючим банком, функції якого фактично зводяться до технічного виконання рішення суду безпосереднього перерахування коштів на рахунок стягувача.
В своїй заяві державному виконавцю про відкриття виконавчого провадження я зазначив, що я вимагаю саме примусового виконання даного рішення суду. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців. Державна казначейська служба не є органом примусового виконання.
Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», лише приватний виконавець не має права примусового виконання рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання. Тобто лише державний виконавець має право і обов`язок примусово виконувати такі рішення.
Крім того, як вбачається з резолютивної частини судового рішення, викладеної у виконавчому листі, суд вирішив стягнути з ГУ ПФУ у Львівській області 112 981,92 грн. компенсації в зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.
Відповідно ж до ст. 6 Закону України № 2050-ІІІ від 19.10.2000 р. «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», на підставі якого було прийняте рішення, що підлягає виконанню, таку компенсацію виплачують, за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а не за рахунок державного чи місцевих бюджетів.
Відтак, суд погоджується із доводами представника заявника ОСОБА_4 про те, що державний виконавець не мала права повертати виконавчий лист без прийняття до виконання, а зобов`язана була відкрити виконавче провадження і розпочати примусове виконання рішення суду, відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».
Що ж стосується доводів, викладених у відзиві на скаргу щодо покликання на ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та на ряд постанов Верховного Суду щодо її застосування, а також на п. 3 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого Постановою КМУ № 845 від 03 серпня 2011 р., суд звертає увагу на те, що покликання на дані норми права та на правові позиції Верховного Суду щодо їх застосування є безпідставними, оскільки ними врегульовано правовідносини, які є відмінними від тих, що виникли в даній справі.
Відповідно ж до ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, при аналогічних обставинах.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно даної правової норми, Казначейство може виконати рішення суду про стягнення коштів з ГУ ПФУ у Львівській області лише шляхом безспірного списання коштів боржника, які знаходяться саме на його казначейському рахунку. Списання Казначейством коштів з рахунків боржника в інших банківських установах, відмінних від казначейського рахунку є неможливим.
Такі правові висновки не можуть бути враховані в даній справі № 461/1850/23, оскільки боржник ГУ ПФУ у Львівській області не має відкритого в Казначействі рахунку, що унеможливлює списання таких коштів, а відтак рішення суду не може бути виконане в порядку ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Казначейство може виконати рішення суду про стягнення коштів з державного органу за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, лише в разі відсутності у державного органу відповідних призначень, а не в разі відсутності в нього відкритого казначейського рахунку.
Відповідно до «Положення про Пенсійний фонд України», затвердженого постановою КМУ № 280 від 23 липня 2014 р., Пенсійний фонд України має відкриті рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках.
З листа ГУ Державної казначейської служби України у Львівській області № 04/07/11/9666 від 16 листопада 2023 р., вбачається, що Управління ПФУ у Львівській області не має відкритих рахунків в органах Казначейства, з яких можливо здійснити безспірне списання коштів.
Тобто, кошти ГУ ПФУ у Львівській області знаходяться не на казначейському рахунку, а в інших установах банку. Якби кошти ГУ ПФУ у Львівській області знаходилися на казначейському рахунку, то ГУ Державної казначейської служби України у Львівській області могло б безперешкодно безспірно списати такі кошти, відповідно до ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», і перерахувати їх на рахунок стягувача ОСОБА_3 .
Відповідно до 3 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого Постановою КМУ № 845 від 03 серпня 2011 р., на який покликається державний виконавець, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників дійсно виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства.
Однак, дана правова норма не поширюється на даний випадок, оскільки рішенням суду кошти стягуються не з державного чи з місцевих бюджетів, а з державного органу ГУ ПФУ у Львівській області за рахунок його власних коштів.
Відповідно до п. 2 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого Постановою КМУ № 845 від 03 серпня 2011 р., боржниками в розумінні цього Порядку є визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства.
Оскільки ГУ ПФУ у Львівській області не має відкритого рахунку в органах Казначейства, то воно не має статусу боржника в розумінні п. 2 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого Постановою КМУ № 845 від 03 серпня 2011 р. та ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відтак, ці правові норми не можуть бути застосовані в даній справі.
Відповідно до ст. 6 Закону України № 2050-ІІІ від 19.10.2000 р. «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», на підставі якого було прийняте рішення, що підлягає виконанню, таку компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а не за рахунок державного чи місцевих бюджетів.
Таким чином, ГУ Державної казначейської служби України у Львівській області не має ні технічної можливості, ні правової підстави для виконання рішення суду про стягнення коштів. Таке стягнення можливе лише внаслідок примусового виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на кошти ГУ ПФУ у Львівській області, які знаходяться на його рахунках в банківських установах. Однак, таке примусове виконання рішення суду може здійснити лише орган державної виконавчої служби, оскільки ГУ Державної казначейської служби України у Львівській області не є органом примусового виконання.
Зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд приходить до висновку, що скарга підставна та підлягає до задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11-13, 258-260, 263, 439 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження, суд,-
п о с т а н о в и в:
скаргу ОСОБА_3 , боржник: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, суб`єкт оскарження: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батюк Мар`яни Василівни, - задоволити.
Визнати неправомірними дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батюк Мар`яни Василівни щодо повернення ОСОБА_3 виконавчого листа, згідно повідомлення від 15.01.2023 р. № 886 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текс ухвали виготовлено 09 квітня 2024 року.

Суддя: Романюк В.Ф.