К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 вересня 2024 року місто Київ

справа № 756/11249/23

апеляційне провадження № 22-ц/824/11575/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Тихої О.О. від 9 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Вказувала, що з 21 грудня 2013 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протягом усього часу ОСОБА_3 проживала з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , у якій вона залишилася проживати після смерті останнього.

За життя ОСОБА_5 та після його смерті позивачу не було відомо про власників вказаної квартири та вона протягом майже 15 років відкрито, безперервно користувалась нею, сплачуючи за комунальні послуги.

У 2023 році відповідачі звернулися до позивача із вимогою про виселення з квартири, оскільки повідомили, що є її співвласниками.

Посилаючись на те, що позивач тривалий час добросовісно, відкрито володіла та користувалася частиною квартири, просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на частинку квартири АДРЕСА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 1 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 9 квітня 2024 року заяву представника відповідача - адвоката Кравинської Ю.В. про стягнення судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 900 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

Додаткове рішення мотивоване тим, що витрати на правничу допомогу в розмірі 16 900 грн відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, а також не суперечать принципу розподілу таких витрат. При цьому відшкодування витрат за підготовку клопотання про витребування доказів не здійснюється, оскільки не було задоволено судом; оплата за відзив на позовну заяву співмірна із написанням заперечення і має становити 4 200 грн; оплата за підготовку клопотання про виклик свідків в розмірі 2 400 грн завищена та має становити 1 000 грн; гонорар успіху в розмірі 20 000 грн не є обов`язком для стягнення судом і враховуючи обставини справи, не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарг та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - Кравинська Ю.В. , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу і ухвалити в цій частині нове рішення.

Скаржник зазначає, що суд безпідставно відмовив у стягненні частини витрат на правничу допомогу, оскільки сторона позивача не подавала ніяких заперечень щодо сум, не просила зменшити їх розмір. Такими діями суд допустив порушення принципу диспозитивності та змагальності, не враховано судом і обсяг наданих адвокатом послуг.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 17 жовтня 2023 року між адвокатом Кравинською Ю.В. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги № 17/10-2023 (далі - договір), відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу в Оболонському районному суді міста Києва, Київському апеляційному суді, у Верховному Суді (Касаційному цивільному суді), в будь-яких органах, установах та організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкування, в тому числі органах ДВС та перед приватними виконавцями усіх виконавчих округів на території України, та перед будь-якими особами, та з усіх питань, що стосуються предмету даного Договору (том І а.с. 215-216).

Пунктом 4.1. договору встановлено, що вартість послуг правничої допомоги та порядок оплати визначається протоколом погодження, який є невід`ємною частиною цього договору після його підписання.

Згідно з протоколом погодження обсягу, вартості, умов оплати послуг правничої допомоги від 17 жовтня 2023 року, що є додатком до договору № 17/10-2023 сторони погодили такі умови: складання адвокатського запиту - 2 600 грн; представництво та захист інтересів клієнта в суді в межах міста Києва - 3 900 грн за одне засідання; поїздка адвоката до суду з інших підстав, ніж участь в судовому засіданні - 1 800 грн за один візит; складання заяв, клопотань з процесуальних питань незначної складності - 1 000 грн за один документ; складання письмових заяв, клопотань (про витребування доказів/інформації, про винесення додаткового рішення, про виклик та допит свідків тощо) - 2 400 грн за один документ; складання відзиву у цивільній справі - 7 100 грн за один документ; складання заперечення у цивільній справі - 4 200 грн; відправка адвокатом поштової кореспонденції - 100 грн за одне відправлення; складання апеляційної скарги на рішення суду - 6 000 грн; складання апеляційної скарги на ухвалу суду - 3 000 грн; складання заяви про примусове виконання рішення суду до органів ДВС чи приватного виконавця - 1 500 грн; винагорода за досягнення позитивного рішення/результату для клієнта (позитивне рішення/результат в розумінні даного пункту - набуття законної сили рішення/постановою суду про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог повністю та/або вирішення спору за мировою угодою) - 20 000 грн, що сплачується не пізніше чотирнадцяти банківських днів з дня набуття законної сили рішенням/постановою суду чи ухвалою суду, якою припиняється розгляд справи (том І а.с. 217)

На підтвердження сплати вищевказаних послуг до суду надано: копію платіжної інструкції від 17 жовтня 2023 року № 502231160 на суму 7 100 грн з призначенням платежу - складання відзиву у цивільній справі; копію платіжної інструкції від 21 жовтня 2023 року № 503822405 на суму 1 000 грн з призначенням платежу - складання заяви про витребування письмових доказів; копію платіжної інструкції від 15 листопада 2023 року № 513159026 на суму 3 900 грн з призначенням платежу - представництво та захист інтересів в суді; копію платіжної інструкції від 1 березня 2024 року № 554698435 на суму 3 900 грн з призначенням платежу - представництво та захист інтересів в суді; копію платіжної інструкції від 19 січня 2024 року № 537716522 на суму 3 900 грн з призначенням платежу - представництво та захист інтересів в суді (том І а.с. 220-221, том ІІ а.с. 40-43).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною 2 статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом частини 3 статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що

сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Встановивши, що у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено, суд загалом дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 .

Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що захищаючи інтереси відповідача ОСОБА_1 , адвокатом Кравинською Ю.В. фактично було надано такі послуги: підготовлено відзив на позовну заяву (том І а.с.154-161), подано клопотання про витребування доказів, допит свідків (том І а.с.165-168) участь в трьох судових засіданнях від 17 листопада 2023 року, 22 січня 2024 року, 1 березня 2024 року (том І а.с. 246, том ІІ а.с.7, 24). Оплата за надані послуги проведена в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень.

Вказані дії адвоката були обґрунтованими, при цьому сторона позивача не надала жодних заперечень щодо вартості цих послуг.

Суд першої інстанції безпідставно вдався до оцінки співмірності вартості оплати за надані послуги (крім відмови у стягненні витрат за складання клопотання про витребування доказів, яке не було задоволено), оскільки вони не є неспівмірними з їх обсягом, значенням справи для сторін та складністю справи.

З огляду на зазначене, вартість підготовки відзиву на позовну заяву в розмірі 7 100 грн та клопотання про виклик свідків в розмірі 2 400 грн підлягають стягненню в повному обсязі.

Стосовно гонорару успіху суд апеляційної інстанції зазначає таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорар успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд першої інстанції, зважаючи на положення статті 137 ЦПК України, дослідивши докази, надані заявником на підтвердження понесених судових витрат, практику ЄСПЛ та Верховного Суду, дійшов правильного висновку, що "гонорар успіху" не був необхідним у зв`язку з розглядом даної справи.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для покладення на позивача відшкодування "гонорар успіху", який сплачує заявник на користь адвоката в межах їх домовленості за умовами договору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним рішення суду змінити, збільшивши суму витрат на правничу допомогу, що стягнута з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , з 16 900 грн. до 21 200 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 9 квітня 2024 року змінити.

Збільшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що стягнута з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), з 16 900 грн до 21 200 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: