РІШЕННЯ

іменем України

ЄУН № 337/7314/23 Провадження № 2/337/431/2024

14.03.2024 м.Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мальованого В.О.,

за участю секретаря - Крижко Я.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» (далі позивач, Концерн «МТМ») до ОСОБА_1 (далі відповідач 1) до ОСОБА_2 (далі відповідач 2) про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2023 позивач в особі представника звернувся до суду з даним позовом.

В якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за період з 01.04.2014 31.10.2023 у розмірі 39 999, 88 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 2 147, 20 грн.

В обґрунтування позову зазначено.

У відповідачів наявна заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, та гарячого водопостачання, з постачання теплової енергії, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі зареєстровані та проживають в житловому приміщенні (квартирі) за адресою: АДРЕСА_1 .

Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до відповідачів є виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, з постачання теплової енергії. Позивач у період з 01.04.2014 31.10.2023 надав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води у дане житлове приміщення. Однак, відповідачі сплачують рахунки не в повному обсязі, в результаті чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 39999, 88 грн., за період з 01.04.2014 31.10.2023.

Ухвалою суду від 25.12.2023 справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України). Раніше, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи заперечення відсутні.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Відповідач 2 надіслав заяву, та просив розглянути справу за наявними матеріалами за його відсутності, повідомив , що позов не визнає , оскільки не погоджується з розміром нарахованої заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з позовної заяви, 01.11.2021 між позивачем та відповідачами укладений типовий індивідуальний договір № 603500238 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води.

Разом з тим до позовної заяви в якості доказів долучено розрахунок основного боргу особовий рахунок № НОМЕР_1 адреса АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 .

При цьому згідно довідки наданої позивачем щодо зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 слідує, що ОСОБА_4 1941 р.н. знятий з реєстрації за даною адресою 16.07.2009 р.

Варто зазначити, що зі змісту позовної заяви, доданих до неї матеріалів, взагалі не зрозуміло хто саме є власником (співвласником) нерухомого майна ( АДРЕСА_1 ), або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово - комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово - комунальної послуги.

З матеріалів справи не убачається, що відповідачі є власниками даного нерухомого майна, тобто що саме відповідачі є споживачами та несуть обов`язок по сплаті житлово -комунальних послуг у розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги».

Окрім того, суд акцентує увагу, що позивач безпідставно включив до розрахунку заборгованості суму боргу в розмірі 9063, 72 грн., за рішенням суду судовим наказом № 2-н/337/1122/2014, 337/2971/14-ц від 15.05.20140, адже даний борг вже за рішенням суду стягнуто з відповідачів на користь позивача.

Як вбачається з розрахунку нарахувань (довідки щодо заборгованості за надані послуги) у зв`язку з оплатою послуг не в повному обсязі, за відповідачами утворилась заборгованість за період з 01.04.2014 31.10.2023 у розмірі 39999, 88 грн., з яким суд не погоджується.

Керуючись ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Виконаний комітет Запорізької міської ради встановлює тарифи на житлово - комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, а також суб`єктами господарювання, що здійснюють управління (експлуатацію) цілісними майновими комплексами таких підприємств.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначає, що між сторонами 01.11.2021 на підставі положень ч. 7 ст. 14 та ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» укладено типовий індивідуальний договір № 603500238 на умовах якого між сторонами існують відносини щодо постачання послуг з теплової енергії, послуги гарячої води у квартиру в житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі не вчиняли будь - які дії, направлені на акцептування умов нових публічних договорів з Концерном «Міські теплові мережі», відтак, їх умови сторонами не є погоджені.

Факт отримання послуги позивачем не доведений, а тому позивачем не доведено факт акцептування публічного договору відповідачами та факт надання послуги.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі -продажу.

У розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189 - VIII споживачем житлово - комунальних послуг визнається індивідуальний або колективний споживач, а індивідуальний споживач, у свою чергу, визначений як фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово -комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово -комунальних послуг (стаття 3).

Відповідно до статей 67, 162 Житлового кодексу України (далі ЖК України) плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24 червня 2004 року із змінами та доповненнями та пункту 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630споживач зобов`язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Зі змісту позовної заяви, матеріалів справи не вбачається, що саме відповідачі є споживачами та несуть обов`язок по сплаті житлово - комунальних послуг у розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги».

У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку що вимоги позивача необґрунтовані, непідтверджені належними та допустимими доказами, є такими, що не підлягають задоволенню. Його доводи судом до уваги не приймаються в силу викладеного.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права повторного звернення до суду за наявності інших доказів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, суд приймає рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати розподілу не підлягають

На підставі ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 530, 610, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги у розмірі 39999, 88 грн., - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 березня 2024 року .

Суддя В.О. Мальований