Справа № 211/715/24
Провадження № 2/211/1214/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 березня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право користування часткою житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що складає квартиру АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову зазначено, що квартира АДРЕСА_1 згідно ордеру № 990 від 14.11.1979 була видана батьку позивачки ОСОБА_4 , трестом «Криворіжіндустрбуд» як працівнику тресту. У той час підприємство надавало своїм працівникам земельні ділянки для забудови, план двохквартирних будинків та матеріали, а будівництво зазначених будинків виконували безпосередньо майбутні користувачі. З моменту побудови у ній проживали та були зареєстровані батьки, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_6 , та її сестра, ОСОБА_7 . Після смерті батька позивачки, 18.03.1980 року було укладено договір найму жилого приміщення в домах, належних ЖКГ тресту «Криворіжіндустрбуд» з її матір`ю, ОСОБА_5 на жиле приміщення з двох кімнат за АДРЕСА_1 . Згідно його умов право проживання надавалося наймачу та членам його родини, отже, її матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 сестрі та позивачці. Після смерті матері, яка була основним квартиронаймачем, позивачка разом з сестрою продовжували мешкати у вище вказаній квартирі із своїми створеними родинами. В даній квартирі народилися їх діти. Через обмежену кількість кімнат та неможливість мешкати разом декільком родинам в двох кімнатах житлового приміщення, вона вимушена була тимчасово з`їхати та відповідно виписатися з їх квартири до чоловіка разом з дітьми. Так сталося, що її шлюбне життя не склалося і вона повернулася мешкати до квартири, яку їй з батьками надали у користування. Позивачка постійно мешкає у спірному житлі з народження за винятком нетривалого періоду проживання разом з чоловіком у його помешканні. За час постійного проживання позивач регулярно та в повному сплачую комунальні послуги, здійснила капітальний та поточні ремонти квартири. Спірне майно знято з балансу тресту «Криворіжіндустрбуд». Вище вказані обставини фактично встановлені рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2022 року в цивільній справі № 211/587/20 , яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.06.2023 року, отже, в силу ч.4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) не потребують додаткового доказування. 24.10.2023 року було складено Акт за участю голови територіального комітету Довгинцівського району «Залізничний» на підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_1 за адресою: квартира АДРЕСА_1 . 13.11.2023 року між Виконавчим комітетом Довгинцівської районної у місті ради та позивачкою було укладено договір про надання у безоплатне користування частину будинку АДРЕСА_2 строком на один рік. Того ж дня, незважаючи на її фактичне проживання/перебування у вищезгаданому житловому приміщенні, між сторонами було складено Акт приймання-передачі нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , за умовами якого позивачці передано в строкове безоплатне користування згадане нерухоме майно. З огляду на правомірно отримане позивачем право на житло шляхом вселення у спірну квартиру на законних підставах як члена сім`ї наймача (договір найму жилого приміщення в домах, належних ЖКГ тресту «Криворіжіндустрбуд» від 18.03.1980 року), тривале проживання в квартирі АДРЕСА_1 , належне виконання обов`язків наймача житлового приміщення, зокрема, своєчасної та в повному обсязі оплати комунальних послуг, використання нерухомого майна за призначенням, дбання за його станом, позивачка опинилася обмеженою в користуванні в часі та позбавленою права на реєстрацію у згаданому житловому приміщенні, що в свою чергу порушує її громадянські права та інтереси, в наслідок чого вона вимушена звернутися до суду за їх захистом. Водночас, позивач зазначає, що вона не визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , хоча і проживає без реєстрації протягом багатьох років. Навпаки, у відзиві на позовну заяву №8/24-3962 від 16.09.2021 у справі № 211/587/20 відповідач зазначав, що вона за життя первісного квартиронаймача набула право користування спірним житлом і це право ніким не оспорюється. Факт родинних відносин між первісним квартиронаймачем, що укладав договір найму жилого приміщення в домах, належних ЖКГ тресту «Криворіжіндустрбуд» від 18.03.1980 року, та позивачкою підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим Дзержинським відділом РАГСу 13.11.1975 року та свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 , виданим Дар`ївською сільрадою Болозерського району Херсонської області. Своєчасність та в повному обсязі оплату комунальних послуг доводить відсутність заборгованості, що відображена у довідці № 3 криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби від 25.01.2024 року. Згідно відповіді уповноваженої особи Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради № Т-340-П/05-01-31 від 13.11.2023 року вбачається, що відповідно до рішення Криворізької міської ради від 31.03.2016 року № 381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» , зі змінами, виключно виконкомамрайонних у місті рад делеговано повноваження щодо ведення оперативного обліку житлового фонду, здійснення контролю за їх ефективним утриманням і використанням. З огляду на вказане вище, саме виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради повинен бути відповідачем у даному спорі.

Ухвалою суду від 01.02.2024 року цивільну справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, пояснила відповідно змісту позову.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги, просила задовольнити, пояснила відповідно змісту позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 пояснила, що позивачка користується домоволодінням, утримує його, відповідач не заперечують проти визнання права користування, покладаються на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, вислухавши сторони, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 згідно ордеру № 990 від 14.11.1979 була видана батьку позивачки ОСОБА_4 , трестом «Криворіжіндустрбуд» як працівнику тресту. У той час підприємство надавало своїм працівникам земельні ділянки для забудови, план двохквартирних будинків та матеріали, а будівництво зазначених будинків виконували безпосередньо майбутні користувачі. З моменту побудови у ній проживали та були зареєстровані батьки, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_6 , та її сестра, ОСОБА_7 .

Після смерті батька позивачки, 18.03.1980 року було укладено договір найму жилого приміщення в домах, належних ЖКГ тресту «Криворіжіндустрбуд» з її матір`ю, ОСОБА_5 на жиле приміщення з двох кімнат за АДРЕСА_1 . Згідно його умов право проживання надавалося наймачу та членам його родини, отже, її матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 сестрі та позивачці.

Після смерті матері, яка була основним квартиронаймачем, позивачка разом з сестрою продовжували мешкати у вище вказаній квартирі із своїми створеними родинами. В даній квартирі народилися їх діти. Через обмежену кількість кімнат та неможливість мешкати разом декільком родинам в двох кімнатах житлового приміщення, вона вимушена була тимчасово з`їхати та відповідно виписатися з їх квартири до чоловіка разом з дітьми. Так сталося, що її шлюбне життя не склалося і вона повернулася мешкати до квартири, яку їй з батьками надали у користування. Позивачка постійно мешкає у спірному житлі з народження за винятком нетривалого періоду проживання разом з чоловіком у його помешканні. За час постійного проживання позивач регулярно та в повному сплачую комунальні послуги, здійснила капітальний та поточні ремонти квартири.

Спірне майно знято з балансу тресту «Криворіжіндустрбуд».

Вище вказані обставини фактично встановлені рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2022 року в цивільній справі № 211/587/20 , яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.06.2023 року, отже, в силу ч.4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) не потребують додаткового доказування.

24.10.2023 року було складено Акт за участю голови територіального комітету Довгинцівського району «Залізничний» на підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_1 за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

13.11.2023 року між Виконавчим комітетом Довгинцівської районної у місті ради та позивачкою було укладено договір про надання у безоплатне користування частину будинку АДРЕСА_2 строком на один рік.

Того ж дня, незважаючи на її фактичне проживання/перебування у вищезгаданому житловому приміщенні, між сторонами було складено Акт приймання-передачі нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , за умовами якого позивачці передано в строкове безоплатне користування згадане нерухоме майно.

З огляду на правомірно отримане позивачем право на житло шляхом вселення у спірну квартиру на законних підставах як члена сім`ї наймача (договір найму жилого приміщення в домах, належних ЖКГ тресту «Криворіжіндустрбуд» від 18.03.1980 року), тривале проживання в квартирі АДРЕСА_1 , належне виконання обов`язків наймача житлового приміщення, зокрема, своєчасної та в повному обсязі оплати комунальних послуг, використання нерухомого майна за призначенням, дбання за його станом, позивачка опинилася обмеженою в користуванні в часі та позбавленою права на реєстрацію у згаданому житловому приміщенні, що в свою чергу порушує її громадянські права та інтереси, в наслідок чого вона вимушена звернутися до суду за їх захистом.

Позивач не визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , хоча і проживає без реєстрації протягом багатьох років. Навпаки, у відзиві на позовну заяву №8/24-3962 від 16.09.2021 у справі № 211/587/20 відповідач зазначав, що вона за життя первісного квартиронаймача набула право користування спірним житлом і це право ніким не оспорюється.

Факт родинних відносин між первісним квартиронаймачем, що укладав договір найму жилого приміщення в домах, належних ЖКГ тресту «Криворіжіндустрбуд» від 18.03.1980 року, та позивачкою підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим Дзержинським відділом РАГСу 13.11.1975 року та свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 , виданим Дар`ївською сільрадою Болозерського району Херсонської області.

Своєчасність та в повному обсязі оплату комунальних послуг доводить відсутність заборгованості, що відображена у довідці № 3 криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби від 25.01.2024 року.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Відповідно до ст. 18 Житлового кодексу Української РСР, управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Норми ст. 58 ЖК Української РСР, передбачають, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно з ст. 61 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Договір найму це договір, за яким наймодавець зобов`язується надати за відповідну плату жиле приміщення у безстрокове користування в будинках державного і комунального житлового фондів для проживання в ньому. Цей договір визначає права і обов`язки двох сторін наймача і наймодавця.

Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду було затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 22.06.1998 року «Про вдосконалення системи державного регулювання розміру квартирної плати та плати за утримання будинків і прибудинкових територій». Вказана постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 12.07.2005 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

В процесі змін в діючому законодавстві типовий договір найму було замінено на типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 529 від 20.06.2009 року «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. За змістом ст. 65 ЖК Української РСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

З огляду норм ст. 103 ЖК Української РСР, договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Згідно норм ст. 106 ЖК Української РСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Норми ст. 29 Цивільного кодексу України передбачають, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до ст. 763 ЦК України, Договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.(ст. 764 ЦК України). За змістом ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Разом з викладеним, згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, оскільки позивачкою правомірно отримане право на житло шляхом вселення у спірну квартиру на законних підставах як члена сім`ї наймача (договір найму жилого приміщення в домах, належних ЖКГ тресту «Криворіжіндустрбуд» від 18.03.1980 року), вона тривалий час проживала в квартирі АДРЕСА_1 , належно виконувала обов`язки наймача житлового приміщення, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувала комунальних послуг, використовувала нерухомого майна за призначенням, дбала за його станом, позивачка має право на користування 1/2 частиною вказаного житла.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

На підставівищевикладеного такеруючисьстаттями 10, 12, 13, 76, 81, 89 ЦПК України, ст. 763, 764, 810 ЦК України, 9, 18, 58, 61, 64, 65, 103,106 ЖК Української РСР, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 право користування 1/2 часткою житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що складає квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.03.2024 року.

Суддя: Н. О. Сарат