Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1679/23 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 53 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/1679/23 за позовом адвоката Лабика Руслана Романовича в інтересах ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа - Звягельська районна державна адміністрація Житомирської області, як орган опіки та піклування, про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

за апеляційною скаргою адвоката Лабика Руслана Романовича в інтересах ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2023 року та додаткове рішення того ж суду від 23 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Літвин О.О. у м. Звягель,

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року адвокат Лабик Р.Р., діючи в інтересах позивачів, звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі ПАТ СГ «ТАС», Товариство) на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , шкоду, заподіяну внаслідок смерті їх матері, по 26 800,00 грн моральної шкоди та по 59 866,66 грн шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, на кожного з трьох неповнолітніх дітей, а також 30 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позов мотивував тим, що у жовтні 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок якої автомобіль марки «Opel Vivaro», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 , скоїв наїзд на ОСОБА_9 - матір неповнолітніх дітей, від чого вона загинула на місці події.

Вказує, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини особи та відсутності рішення по кримінальній справі. У потерпілої на день її смерті на утриманні перебувало троє неповнолітніх синів, батьківських прав відносно яких вона була позбавлена у жовтні 2017 року, та діти з вересня 2018 року влаштовані на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу родини ОСОБА_1 , а за рішенням суду ОСОБА_9 зобов`язана була сплачувати аліменти на утримання дітей.

Оскільки цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля «Opel Vivaro», була застрахована у ПАТ СГ «ТАС», вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь трьох дітей, із урахуванням меж його відповідальності, встановленої чинним законодавством (стаття 1187 ЦК України та стаття 27 пункт 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (далі за текстом - Закон) - моральна шкода, заподіяна смертю матері у розмірі 80 400,00 грн; та відповідно до статті 1200 ЦК України, статті 27 пункт 27.2 Закону - шкода у зв`язку із втратою дітьми годувальника, в особі матері, в розмірі 179 599,98 грн.

Ухвалою суду від 02.05.2023 до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Звягельську районну державну адміністрацію Житомирської області, як орган опіки та піклування.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 23 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з основним та додатковим рішеннями суду, адвокат Лабик Р.Р. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову у повному обсязі, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції розглянуто дану справу при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що в свою чергу призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Зазначає, що відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що шкода потерпілій ОСОБА_9 було завдано внаслідок непрямого умислу самої потерпілої, є помилковим, оскільки матеріали справи не містять доказів з яких вбачається, що потерпіла свідомо передбачала, бажала або свідомо допускала настання шкідливого для себе результату. Також, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що відсутність у водія технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою, оскільки дії пішохода по-перше, не відносяться ні до стихійного лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо), ні до соціальних явищ (війни, страйки, акти владних органів тощо), по-друге, не є надзвичайними, а є звичайною грубою необережністю потерпілої.

Щодо витрат на правничу допомогу, адвокат Лабик Р.Р. зазначав, що відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Одним із основних принципів цивільного процесуального законодавства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, тому у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. При ухваленні рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу слід покласти на відповідача, загальний розмір яких, враховуючи подання апеляційної скарги, складає 54 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду, просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті372 ЦПК України.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню частини 2 статті 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, апеляційний колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 19.10.2022 на 210 км. автодороги Київ-Чоп, поблизу кафе «Норфолк» у селі Броники Новоград-Волинського (нині Звягельського) району Житомирської області, сталась дорожньо-транспортна пригода, де автомобіль марки «Opel Vivaro», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 , рухаючись в напрямку міста Рівне, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка знаходилась на проїзній частині дороги, внаслідок чого остання загинула на місці події.

По даному факту 19.10.2022 слідчим відділом Звягельського районного відділу поліції в Житомирській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 30000726 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

Як вбачається із повідомлення органу досудового слідства від 30.08.2023 за № 21800/220/2023 28 серпня 2023 року було винесено постанову про закриття даного кримінального провадження в порядку пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_9 була матір`ю трьох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 27.10.2017 вона була позбавлена батьківських прав відносно усіх трьох дітей, а також з неї стягнуто аліменти на їх утримання у розмірі 200 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 03.04.2017 і до їх повноліття.

Розпорядженням голови Новоград-Волинської районної державної адміністрації №802 від 12.09.2018 діти з 13.09.2018 влаштовані на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу родини ОСОБА_1 - позивача у даній справі.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Opel Vivaro», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ СГ «ТАС» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № АТ1781083.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що вини водія ОСОБА_8 , який керував вказаним автомобілем, у скоєнні ДТП не встановлено, проте у діях ОСОБА_9 є порушення Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням ДТП, під час якої їй заподіяно шкоду, та враховуючи, що загибла повинна була усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння (рух в непередбачуваному для цього місці), суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Проте, погодитись із такими висновками місцевого суду неможливо, мотивуючи наступним.

За нормами частин 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

Водночас в матеріалах справи, що переглядається, відсутні докази, що потерпіла ОСОБА_9 свідомо передбачала, бажала або свідомо допускала настання шкідливого для себе результату. Тому висновок суду першої інстанції про те, що шкоду було заподіяно внаслідок непрямого умислу самої потерпілої, не обґрунтований належними та допустимими доказами.

В свою чергу, відсутність у водія ОСОБА_8 технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди не є непереборною силою, оскільки дії пішохода не відносяться ні до стихійного лиха, ні до соціальних явищ, не є надзвичайними, а лише грубою необережністю потерпілої. Як підстава для звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальності, непереборна сила характеризується двома ознаками: надзвичайністю та невідворотністю, у зв`язку з чим сама по собі відсутність технічної можливості уникнути наїзду вказаним ознакам не відповідає, оскільки причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки та особливостями його експлуатації.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не погоджується з висновками місцевого суду про те, що відсутність у водія автомобіля марки «Opel Vivaro», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24 листопада 2021 року у справі № 342/709/20 та від 06 липня 2022 року у справі № 442/3107/21.

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, тому особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду, чим і скористався позивач у даній справі.

Вказаний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №465/4287/15.

За приписами пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дітьми потерпілої ОСОБА_9 , а відтак в силу закону мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди, а також відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника (стаття 1200 ЦК України).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 жовтня 2022 року мінімальна заробітна плата становила 6700 грн. Страховий випадок відбувся 19 жовтня 2022 року.

Отже, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, складає 80400 грн (6700х12), а на кожну дитину 26800 грн (80400:3).

Мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , становить 241200 грн (36х6700), який ділиться у рівних частинах між дітьми.

Таким чином, загальна сума страхового відшкодування становить 321600 грн (80400+241200).

Разом з тим, оскільки дана сума перевищує 260 000 грн - розмір страхових сум за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, законодавчо встановленого на дату ДТП, позов підлягає до задоволення саме в означеному розмірі.

Суд вважає непереконливими посилання відповідача, що потерпіла ОСОБА_9 була позбавлена батьківських прав, дітей було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу, тобто вони не перебували на утриманні матері, а відтак вимога про стягнення страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника є безпідставною.

Позбавлення ОСОБА_9 батьківських прав відносно дітей не скасувало її обов`язку по їх утриманню, підтвердженням чого є рішення суду про стягнення з неї аліментів на утримання синів. Дослідження обставин належного виконання потерпілою своїх обов`язків по сплаті аліментів не є предметом розгляду даного спору, а відтак не має правового значення для його вирішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки суду, які викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, а також судом неправильно здійснено тлумачення закону, який регулює спірні правовідносини.

Таким чином, основне судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням ного рішення про задоволення позову щодо стягнення моральної шкоди на користь позивача в інтересах неповнолітніх дітей.

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).

З урахуванням вимог статті 141 ЦПК України та враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2600 грн за подання позовної заяви та 3900 грн за подання апеляційної скарги, тобто на загальну суму - 6500 грн.

Згідно із частиною 1 статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом, а також докази у підтвердження цього, які наявні у матеріалах справи, з огляду на те, що позивач поніс судові витрати на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги, як у суді першої, так і апеляційної інстанції, а також приймаючи до уваги заперечення представника відповідача щодо їх стягнення, колегія суддів суд вважає, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню і стягує із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь позивача 30 000 грн понесених ним витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги.

Відповідно і підлягає скасуванню додаткове рішення суду першої інстанції від 23 жовтня 2023 рокуз ухваленням нового про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Лабика Руслана Романовича в інтересах ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2023 року та додаткове рішення цього ж суду від 23 жовтня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовну заяву адвоката Лабика Руслана Романовича в інтересах ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх дітей:

-26800,00 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок смерті матері та 59 866, 66 грн у відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника в особі матері;

-26800,00 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок смерті матері та 59 866, 66 грн у відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника в особі матері;

-26800,00 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок смерті матері та 59 866, 66 грн у відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника в особі матері.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх дітей, 30 000 грн понесених витрат за надання правничої допомоги у судах першої та апеляційної інстанції.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» у дохід держави 6500 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 14 березня 2024 року.