Номер провадження: 22-ц/813/347/24
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.

за участю секретаря

судового засідання Булацевської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 березня 2021 року, ухваленого у складі судді Васильків О.В., в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

24.06.2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини вказаної квартири та стягнути з відповідача судові витрати.

06.08.2019 року до суду надано ОСОБА_3 зустрічну позовну заяву, в якій вона просить

- визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 74 кв.м, житловою 23,2 кв.м.;

- залишити в особистій приватній власності ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 43, 1 кв.м., житловою 18, 5 кв.м.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 208500,95 доларів США;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені у справі судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.03.2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_5 ) про поділ майна задоволено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце проживання АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце проживання АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) про поділ спільного майна подружжя відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на порушення норм процесуального права неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення в частині відмовити у задоволенні її вимог про поділ грошових коштів в сумі 417 001,09 доларів США шляхом стягнення зі ОСОБА_2 на її користь суми в розмірі 208 500,95 доларів США.

Доводами апеляційної скарги є те, що вказані грошові кошти є обєктом спільної сумісної власності . Однак відповідач ОСОБА_2 обмежував її у доступі до грошей як в період його перебування у рейсі, так і під час с перебування вдома. Доступ до грошей мала тільки його мати. Під час розгляду справи № 520/10799/18 ОСОБА_2 з метою приховування реального доходу, та як наслідок , зменшення розміру аліментів на утримання дітей, становився на облік до служби зайнятості, отримував довідку про те, що він є безробітним, продовжуючи працювати суднах іноземних судновласників, ухилявся від виконання ухвали суду щодо надання засвідчених відомостей про працевлаштування, в період між рейсами працевлаштовувався в ТОВ «Учбово тренувальний комплекс Адмірал», надаючи відомості про заробітну плату у вказаній установі як єдиного свого джерела.

В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позов підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Відповідач апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про поділ грошових коштів, суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт отримання довіреною особою заробітної плати не говорить про приховування від родини заробітку та витрачання його не на користь родини. При цьому ОСОБА_1 не доведено, що вказані кошти залишилися у володінні свідка ОСОБА_5 або були витрачені не на користь сімї. При цьому твердження ОСОБА_2 щодо витрат його заробітку ОСОБА_1 не на потреби їх сімї, а частково на придбання квартири для тещі та тестя без його відома , під час перебування у рейсі є його припущенням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В., 29.05.2010 року ОСОБА_6 передала у власність (продала), а ОСОБА_2 прийняв у власність (купив) квартиру під номером АДРЕСА_3 , загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м. та складається в цілому з однієї кімнати /а.с.55-56/.

З пункту 4 Договору вбачається, що Покупець своєю заявою, яка є у справах нотаріуса Калашник О.В., свідчить, що не перебуває, у зареєстрованому законом, шлюбі та не знаходиться у фактичних шлюбних відносинах, тому гроші, за які купується квартира за цим договором, є його особистою приватною власністю, про що Продавець повідомлений на підставі заяви, яка зберігається у справах нотаріуса.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 18.11.2011 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №1918. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 /т. 1а.с.36/.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народились діти: ОСОБА_8 та ОСОБА_8 (свідоцтва про народження від 10.04.2015 року серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 відповідно) /а.с.37,38/.

Відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В., 20.03.2015 року ОСОБА_9 передала у власність (продала), а ОСОБА_2 прийняв у власність (купив) квартиру під номером АДРЕСА_2 , загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 23,2 кв.м. та складається в цілому з двох житлових кімнат.

З пункту 3 Договору вбачається, що вказана в договорі квартира набувається за згодою дружини Покупця, ОСОБА_3 , на підставі заяви, справжність підпису під якою засвідчено ОСОБА_10 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 20.03.2015 за реєстровим № 178, яка зберігається у справах нотаріуса.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03.2015 року право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 , розмір частки 1/1.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано /а.с.39/. При цьому в рішенні суду зафіксовано, що з липня 2018 року сторони остаточно припинили ведення сумісного господарства. Вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та є чинним на теперішній час.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 є моряком, працює на іноземних суднах та в період перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 перераховував заробітну плату на рахунок, відкритий в ПАТ АБ «Південний», про що суду надані відповідні виписки /а.с.238-241/.

Матеріали справи містять копію заяви-відповіді свідка ОСОБА_11 на адвокатський запит, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Бежан А.В. 17.09.2019 року, в якій ОСОБА_11 повідомляє, що є рідним братом ОСОБА_3 , в зв`язку з чим йому відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 починаючи з 2009 року разом проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. У 2010 році ОСОБА_3 та ОСОБА_2 разом проживали та вели спільне господарство в належній ОСОБА_11 квартирі АДРЕСА_6 . Після повернення у 2011 році ОСОБА_2 з рейсу, стосунки між сестрою та ОСОБА_2 були офіційно оформлені шляхом реєстрації шлюбу. Шлюбні стосунки між сестрою та ОСОБА_2 були припинені влітку 2018 року /а.с.172/.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, є грошові кошти (заробітна плата) в сумі 417001,9 доларів США підлягають поділу, до уваги не приймаються, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

При цьому, до того часу, поки не буде доведене протилежне, вважається, що кожен з подружжя при розпорядженні спільним майном діє в інтересах подружжя. Суд погоджується з доводами представника позивача щодо того, що сам по собі факт отримання довіреною особою заробітної платні не говорить про приховування від родини заробітку та витрачання його не на користь родини.

Як вбачається з показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , що всі грошові кошти, які ОСОБА_5 знімала з банківського рахунку свого сина, вона віддавала синові, після його повернення із рейсів, або привозила невістці.

При цьому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що стороною ОСОБА_1 не доведено, що вказані кошти залишились у володінні свідка ОСОБА_5 або були витрачені позивачем ОСОБА_2 не на користь сім`ї.

Доказів тому, що ОСОБА_2 обмежував ОСОБА_1 в доступі до грошей, останньою не надано, а тому вказані доводи є недоречними.

За таких обставин, колегія суддів також погоджується з висновком суду, що заробітна плата позивача ОСОБА_2 в період шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, проте підстав для стягнення з нього на користь відповідача ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 208500,95 доларів США немає, оскільки вони були витрачені на потреби сімї.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін є ухвалення судом рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення судом першої інстанції апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в оскаржуваній частині ОСОБА_1 та залишення без змін рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 березня 2021 року.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 08 березня 2024 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді В.В.Кострицький

М.В. Назарова