"22" серпня 2024 р. Справа № 367/8299/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Бобрової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Боярської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що під час спільного проживання, як чоловіка та дружини, у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_1 . З квітня 2023 року ОСОБА_2 самоусунулась від виконання батьківських обов`язків та поїхала в невідомому напрямку. Рішенням Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області №11/91 від 14.09.2023 року визначено місце проживання дитини разом з ОСОБА_1 . Мати дитини ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з сином, не виявляє ніякого інтересу до життя дитини, що підтверджує її не бажання виконувати батьківські обов`язки. На підставі викладеного, позивач просить позбавити батьківських правОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_1

08.02.2024 ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

20.05.2024 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановлений законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Крім того, відповідач не скористалась своїм правом та не подала до суду відзив на позовну заяву.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Боярської міської ради, в судове засідання не з`явився, до суду направив клопотання про розгляд справи у відсутність представника.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 виданого 14.03.2018005 року, батьками є: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 .

Згідно характеристики виданої директором ЗДО «Спадкоємець» від 01.06.2023 року, ОСОБА_1 , 11.03.2018 року відвідує ЗДО «Спадкоємець» з 05.05.2021 року. Батько - ОСОБА_1 цікавиться питанням вихованням дівчинки. Виявляє цікавість до консультацій та рекомендацій вихователів, а також регулярно відвідує батьківські збори. Мати - ОСОБА_2 за період відвідування дитиною дитячого закладу не з`являлася.

Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 30.08.2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стосунки сім`ї побудовані на порядності, взаємоповазі та дружбі.

Згідно рішення Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області від 14.09.2023 року №11/91 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком, ОСОБА_1 », визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком, ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком, ОСОБА_1 , доцільно визначити міце проживання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, що визначено частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тобто, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, стаття 166 Сімейного кодексу України.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, яка являється матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідомо не виконує покладених на неї законом обов`язків щодо виховання та належного утримання дитини, вона не займається її вихованням та не проявляє інтересу до її життя, навчання, відпочинку та оздоровлення. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не приймає участь у її вихованні, що підтверджується характеристикою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виданою ЗДО «Спадкоємець», актом обстеження умов проживання від 30.08.2023 рокута висновком Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та умисно ухиляється від їх виконання, щодо виховання та належного утримання своєї доньки, вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 164, 165, 166, 192 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», на підставі статей 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 073,60 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Орган опіки та піклування Боярської міської ради (, 08150, м. Боярка, вул. М. Грушевського, 39).

Суддя О.Д. Рудюк