Справа № 308/1897/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Павловської К.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , представника третьої особи Ярошенко А.С., розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в м Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч. 6 ст. 268 ЦПК України 11.03.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 15.03.2024 року.

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу залишено без руху.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26 березня 2018 року у справі відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу та призначено підготовче судове засідання.

На адресу суду 03.05.2018, від відповідача по справі, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Аналогічне клопотання було надіслано відповідачем до суду 13.06.2018 року.

15.06.2018 на адресу суду надійшли письмові пояснення щодо позову від представника АТ «Златобанк», згідно яких відповідач підтверджує укладення договору банківського вкладу, вказує про не повернення суми вкладу, що дорівнює 248269 дол. США та нарахованих процентів. Вказує про відсутність документів, оскільки такі знаходяться в уповноваженої особи ФГВФО. Крім того представник відповідача посилається на наявність судового рішення по справі №826/2184/17, яке набрало законної сили.

07.08.2018 від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіна М.А. на адресу суду надійшли письмові пояснення, про залишення без розгляду пояснень щодо позову у справі.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 липня 2019 року провадження у цивільній справі №308/1897/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу зупинено - до залучення до участі у справі правонаступника померлого позивача.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2022 року поновлено провадження у цивільній справі №308/1897/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу та призначено підготовче судове засідання.

04.04.2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, залучено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 у якості правонаступника позивача у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу.

Від представника позивача по справі адвоката Кукареки К.С., надійшло клопотання в якому вона просить суд витребувати рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб, прийняті у 2015 р. щодо АТ "Златобанк". Для отримання зазначених доказів як вказує адвокат, було досліджено сайт фонду гранування вкладів фізичних осіб, але отримання доказів виявилось неможливим, оскільки рішення, на які посилається Відповідач на сайті відсутні, а ті рішення, що оприлюдненні і стосуються предмету доказування не є доступними за посиланням.

Також 16.05.2023 року від представника позивача по справі адвоката Кукареки К.С., до суду надійшло клопотання в якому вона просить долучити до матеріалів справи наступні докази: направлення адвокатського запиту на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з приводу рішень виконавчої дирекції щодо АТ "Златобанк" та рішень у справі 826/2184/17, як доказ того, що всі самостійні дії на отримання таких доказів стороною позивача вчинені.

02.02.2023 від представника відповідача до суду надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів. При цьому надано для приєднання до матеріалів справи роздруківку оголошень з сайту Фонду щодо запровадження у АТ «ЗЛАТОБАНК» тимчасової адміністрації та оголошення про задоволення вимог вкладників банку за строками дії договорів.

16.05.2023 від представника відповідача по справі до суду надійшла заява про залучення до справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Так представник відповідача просить суд: залучити Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ідентифікаційний код юридичної особи в ) до участі у справі № 308/1897/18 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» за позовом ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_4 ) до AT "Златобанк" про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу.

05 червня 2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ідентифікаційний код юридичної особи в ), як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача до участі у справі № 308/1897/18 за позовом ОСОБА_3 (правонаступник первісного позивача ОСОБА_4 ) до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу.

04.07.2023 від представника відповідача по справи надійшли пояснення у справі №308/1897/18, згідно яких, за клопотаннями AT «ЗЛАТОБАНК» щодо можливості ознайомлення з матеріалами справи на електронну адресу представника надійшли копія позовної заяви, пояснення AT «ЗЛАТОБАНК» від 06.06.2018 щодо позову, лист AT «ЗЛАТОБАНК» (вих.№828) щодо залишення без розгляду пояснення щодо позову у справі №308/1897/18, наданих AT «Златобанк».

Внаслідок ініціювання ряду судових процесів пов`язаних з управлінням AT «ЗЛАТОБАНК», банк протягом тривалого часу був позбавлений можливості приймати участь у судових справах, отримувати та надсилати поштову кореспонденцію, внаслідок чого AT «ЗЛАТОБАНК, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «ЗЛАТОБАНК» та/або уповноважених представників об`єктивно були позбавлені можливості надати відзив у справі.

Щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку, представник відповідача просить врахувати, те що на підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 № 105 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗЛАТОБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у AT "ЗЛАТОБАНК", згідно з яким з 14.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ЗЛАТОБАНК".

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12 травня 2015 р. № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗЛАТОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 13 травня 2015 р. № 99 « Про початок процедури ліквідації AT «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації AT «ЗЛАТОБАНК» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію AT «ЗЛАТОБАНК».

Пов`язаними особами AT «ЗЛАТОБАНК» в 2017 році оскаржено вказані постанови НБУ та рішення Фонду. Судами першої, апеляційної і касаційної інстанції адміністративний позов задоволено частково, зокрема визнано протиправним та скасовані вказані постанови НБУ та рішення Фонду (справа №826/2184/17). В подальшому незаконно були проведені зміни повного найменування, скороченого найменування, місцезнаходження, складу або інформації про засновників (змінено найменування ПУ ВЛУЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗЛАТОБАНК» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗЛАТО»). Такі дії оскаржено.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 22.07.2020 у справі №640/15294/19 визнано протиправними дії Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» щодо вчинення реєстраційних дій зміни повного найменування, скороченого найменування, місцезнаходження, складу або інформації про засновників (змінено найменування ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗЛАТОБАНК» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗЛАТО») та їх скасовано. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2020 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Представник відповідача щодо змін, які відбулись у справі про банкрутство ПАТ «Злато» №910/4475/19, зазначає, що: Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 року у справі № 910/4475/19 про порушення провадження у справі про банкрутство скасовано. Прийнято нове рішення, яким відмовлено у порушенні провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Златобанк" (ПАТ "Злато", державна реєстрація змін року). Постановою Верховного Суду від 18.11.2021 постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 у справі № 910/4475/19 залишено без змін.

Внаслідок цього до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців внесено зміни, а саме, на теперішній час у реєстрі міститься найменування ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗЛАТОБАНК» (AT «ЗЛАТОБАНК»).

02.02.2021 та 03.02.2021 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відновлено AT «Златобанк», Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію AT «Златобанк» - Караченцев А.Ю., а також приведено інші відомості у відповідність.

23.05.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» від 13.05.2020 № 590-ІХ (далі - Закон № 590-ІХ).

Представник відповідача зазначає, що законом № 590-ІХ, зокрема внесено ряд змін до КАС України; покликається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16, провадження № 12-17 гс 19

У поясненнях вказано на те, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 320 від 11 лютого 2020 року про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗЛАТОБАНК». Відповідно до якого уповноваженою особою Фонду на ліквідацію AT «ЗЛАТОБАНК» з 12 лютого 2020 року призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Караченцева Артема Юрійовича, якому делеговані повноваження ліквідатора AT «ЗЛАТОБАНК», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон), зокрема, статтями 52-1 та 53 Закону. З метою виконання всіх заходів, пов`язаних з ліквідацією ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗЛАТОБАНК» (далі - AT «ЗЛАТОБАНК»), передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон), виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення №1483 від 10 серпня 2020 року «Про продовження процедури виведення AT «ЗЛАТОБАНК» з ринку і призначення уповноваженої особи». Продовжено процедуру виведення AT «ЗЛАТОБАНК» з ринку шляхом виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів.

Уповноваженою особою Фонду стосовно продовження процедури виведення AT «ЗЛАТОБАНК» з ринку призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Караченцева Артема Юрійовича, якому делеговані повноваження, що визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, втому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку, до моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Щодо обставин справи, представник відповідача зазначає, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 у позовній заяві вказував, що 28.10.2014 року уклав з ПАТ «Златобанк» Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне обслуговування фінансових осіб №072510 (Договорі банківського вкладу). Згідно прохальної частини позовної заяви позивач просить стягнути з Банку на його користь по курсу НБУ на дату винесення рішення 266714,41 доларів США залишкової суми вкладу, 87854,99 доларів США - упущеної вигоди, 23960,45 доларів США 3% річних від простроченої суми вкладу.

Щодо особливостей спадкування права на вклад у банку (фінансовій установі) звертають увагу, що підставою звернення в банк є нотаріально оформлений документ про право на спадщину, де вказується спадкоємець, частка в загальній сумі спадщини та реквізити рахунку.

Також представник відповідача звертає увагу суду, що відповідно до пункту 12 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 7 вересня 2012 р. за № 1548/21860) для отримання відшкодування на правах спадщини подається оригінал або нотаріально засвідчена копія документа, що дає право на отримання відшкодування на правах спадщини.

Щодо задоволення вимог вкладників та кредиторів банку під час процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку, представник відповідача зазначає, що процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснення тимчасової адміністрації і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відтак, у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація/запроваджена ліквідація, своїх зобов`язань перед його вкладниками /кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а сам Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Як вказано у письмових поясненнях, згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Представник відповідача зазначає, що таким чином, під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до ч. 5 ст. ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті здійснюється в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день початку ліквідації банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції на час виникнення правовідносин).

Згідно статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку: банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав.

У відповідності до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час здійснення процедури виведення банку з ринку вимоги кредиторів задовольняються виключно в черговості та порядку, передбаченими статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник відповідача звертає увагу суду, на те, що за наявною у Банку інформацією ОСОБА_4 отримав виплату гарантованої суми відшкодування в розмірі 200 000,00 грн. 25.04.2015 через банк-агент AT "ОЩАДБАНК". Кредиторські вимоги ОСОБА_4 за його заявою кредитора включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів в сумі 5 504 198,85 грн. (4 черга). Таким чином Позивач був обізнаний з процедурою задоволення вимог вкладників та кредиторів AT «Златобанк», що здійснюється відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погодився з нею отримавши гарантовану суму та звернувшись до банку у встановлений строк та порядок з заявою про кредиторські вимоги.

Також у письмових поясненнях вказано на те, що задоволення вимог окремого кредитора, заявлених поза межами процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку, не допускається, оскільки в такому випадку порушується принцип пріоритетності зобов`язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Щодо стягнення упущеної вигоди та трьох процентів річних від простроченої суми вкладу, то із покликанням на ч.5 ст. 36, ч.ч. 2,3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ч.ч. 1,2, ст. 22, ч.2 ст. 625 ЦК України представник відповідача зазначає, що Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку (ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб).

Представник відповідача зазначає, що заявляючи вимоги про стягнення упущеної вигоди позивачем не доведено наявності упущеної вигоди та її розміру.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з тривалим порушенням прав позивача на повернення власних коштів, починаючи з 27.02.2015 року (закінчення строку розміщення вкладу), позивач має право на стягнення упущеної вигоди в розмірі 11% річних за весь період неповернення суми, які діяли на момент укладення договору відсоткова ставка встановлена банком за даним депозитом, за період з 27.02.2015 по 23.01.2018 року.

Як вказано у письмових поясненнях, згідно постанови Верховного Суду від 26.03.2018 року у справі № 61-1912свІ8, упущеною вигодою вважаються не отримані доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушеним. Позивач повинен довести, що з вини відповідачів він не отримав прибуток, на який мав право розраховувати. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на доказах, які підтверджують реальну можливість отримання певних грошових сум.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ч. 4 ст. 623 ЦК України).

Між тим, особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала би відповідну вигоду у разі, якщо б її право не було порушено іншою особою, тобто у разі неналежного виконання зобов`язання іншою особою. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Представник відповідача вказує на те, що позивач обґрунтовуючи суму збитків, вдався до припущення про можливість отримання ним прибутку, тоді як законодавець вимагає доведеності реальної можливості отримання коштів за умови належного виконання зобов`язань. Позивачем не надано доказів того, що він реально міг отримати таку вигоду, пояснення позивача вказують на наявність лише теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу та не може бути підставою для його стягнення. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

На переконання представника відповідача, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності протиправної поведінки відповідачів, внаслідок яких позивач поніс втрати очікуваного приросту в майні, атому відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог щодо стягнення упущеної вигоди.

Крім того, вказує і на те, що за умовами п.п.3, 5 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, нені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Виходячи із вищенаведених положень законодавства та обставин справи, представник відповідача зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення упущеної вигоди та трьох відсотків річних є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що вкладники та інші кредитори банку не можуть розглядатися як особи, яким заподіяно збитки банком в якому запроваджено тимчасову адміністрацію та здійснюється процедура ліквідації, несплата банком коштів боржникам банку не може розцінюватися як завдання шкоди вкладникам та кредиторам банку, оскільки задоволення вимог здійснюється в спеціальному порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку, а також умови і порядок захисту прав вкладників у зв`язку з віднесенням банку до категорії неплатоспроможних та запровадження у зв`язку з цим у банку тимчасової адміністрації передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому він є спеціальними і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах, що узгоджується як з положеннями ст.1074 ЦК України, так і з статтею 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Метою введення в дію Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як зазначено у статті 1 цього Закону, є захист прав і законних інтересів вкладників банку, а тому введення тимчасової адміністрації адміністрації та/або запровадження процедури ліквідації банку унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено цим Законом.

Представник відповідача зауважує, що згідно сталої правової позиції Верховного суду запровадження тимчасової адміністрації та/або запровадження процедури ліквідації у банку унеможливлює стягнення з нього коштів за договором банківського вкладу в інший спосіб, аніж це передбачено спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»: Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.03.2018 року у справі №910/23398/16 зроблено висновок про правильне застосування норм права; Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 559/1777/15 (провадження № 14-263цс18).

Таким чином, здійснення у AT «ЗЛАТОБАНК» процедури ліквідації згідно з Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом.

Представник відповідача зазначає, що під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. З огляду на наведене реальним та ефективним способом захисту прав позивача у цій справі є задоволення його вимог згідно з процедурою визначеною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

Верховний Суд зазначає, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності повторного звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).

Представник відповідача вказує на те, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Так, представник відповідача вважає: вимоги необґрунтованими та безпідставними, а тому такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

10.07.2023 від представника позивача у справі надійшла заява про зміну підстав позову, так представник позивача зазначає, що ознайомившись з всіма обставинами справи, як представник правонаступника Позивача ОСОБА_3 , спираючись на факт існування Постанови Великої палати Верховного суду України у справі № 826/2184/17, вважає за потрібне змінити підставу заявлених вимог, оскільки у разі скасування рішення НБУ, щодо виведення банку з ринку як фінансової установи відшкодування сплачених коштів повинне відбуватися на підставі положень статті 1212 ЦК України.

Із посиланням на ч.4 ст. 263 ЦПК України, постанови Великої Палати Верховного Суду у справі 910/6175/19, ст.ст. 1212, 1213, 1214 ЦКУ, представник позивача зазначає, що за своєю правовою природою виплата Фондом кредиторові банку, що за рішенням НБУ підлягає виводу з ринку фінансових послуг, передбаченої законом суми як гарантованої державою частини депозитного вкладу кредитора є виконанням Фондом зобов`язань банку на користь його кредитора, і такі правовідносини регулюються положеннями частини першої статті 528 ЦК України. У випадку скасування рішення НБУ щодо виведення банку з ринку як фінансової установи відшкодування сплачених коштів повинно відбуватися на підставі положень статті 1212 ЦК України.

Так, представник позивача просить змінити підставу позову по цивільній справі про захист прав споживачів банківських послуг за позовом ОСОБА_5 до ПАТ "Златобанк" з ст.1058 ЦКУ на ст. ст. 1212, 1213, 1214 ЦКУ. Витребувати у ФГВФО в якості доказів належним чином завірені Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.07.2017 р., Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 р., Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2019 р. у справі №826/2184/17.

11.07.2023 року від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ярошенко Анастасії Сергіївни, надійшла заява в якій вона просить: надати їй, як представнику ФГВФО можливість ознайомитися із матеріалами справи № 308/1897/18 у електронному вигляді. На підставі ст. 58, 64 ЦПК України клопотала про залучення її у справу в якості представника Відповідача.

11.07.2023 року від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про зміну підстав позову та витребування доказів, у яких посилається на ст.ст. 49 ЦПК України, постанови ВС №922/404/19 від 09.07.2020, від 13.03.2018 №916/1764/17.

25.07.2023 від представника третьої особи надійшли письмові пояснення стосовно позовної заяви, в якій зазначає щодо процедур тимчасової адміністрації та ліквідації в банку, що на підставі постанови Правління НБУ від 13.02.2015 № 105 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у AT «ЗЛАТОБАНК», згідно з яким з 14.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ЗЛАТОБАНК», .

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12 травня 2015 р. № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 13 травня 2015 р. № 99 «Про початок процедури ліквідації AT «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації AT «ЗЛАТОБАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію AT «ЗЛАТОБАНК» Славінського В.І. строком на 1 рік з 18 год. 00 хв. 13 травня 2015 р.

Однак, постановою від 05 лютого 2019 року у справі № 826/2184/17 Велика Палата Верховного Суду залишила без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року, якими: визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 13 лютого 2015 року № 105 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних»; визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 лютого 2015 року № ЗО «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «ЗЛАТОБАНК»; визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 12 травня 2015 року № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК»; визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 травня 2015 року № 99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку»; визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 травня 2015 року № 100 «Про внесення змін до рішення виконавчої Дирекції Фонду від 13.05.2015 № 99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку»; визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 березня 2016 року № 391 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ЗЛАТОБАНК» на два роки до 13 травня 2018 року включно; зобов`язано НБУ надати Публічному акціонерному товариству «ЗЛАТОБАНК» строк, встановлений частиною сьомою статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», за винятком використаного строку, який вичерпаний, для проведення дій з фінансового оздоровлення Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» після проведення заходів з його ліквідації.

17 липня 2019 року Державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича внесено запис № 2029890 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: державна реєстрація змін до установчих документів; Мороз Дмитро Олександрович; Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро»; зміна повного найменування ПАТ «ЗЛАТОБАНК» на ПАТ «ЗЛАТО», зміна скороченого найменування., зміна місцезнаходження, зміна складу або інформації про засновників.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.07.2020р. у справі №640/15294/19 визнано протиправними дії Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» щодо вчинення вказаних реєстраційних дій та їх скасовано, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2020р. рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.06.2019р. порушено провадження у справі №910/4475/19 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького буд. 17/52; ідентифікаційний номер 35894495); визнано розмір вимог ініціюючого кредитора в розмірі 49 61 1297, 32 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Капустіна Володимира Володимировича

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України не погоджуючись з вказаною ухвалою звернулись з апеляційною скаргою до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 року у справі № 910/4475/19 про порушення провадження у справі про банкрутство скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у порушенні провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК».

Постановою Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 18.11.2021 по справі № 910/4475/19 про банкрутство про банкрутство Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК», суд касаційної інстанції прийшов до наступних висновків: 9.14. Чинним законодавством врегульовано цю правову невизначеність, зокрема підпунктом 1 частини третьої розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 13.05.2020 № 590-ІХ (яким були внесені зміни до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності) встановлено для Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити (продовжити) процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, ліквідацію банків відповідно до Закону про систему гарантування вкладів, підстави (індивідуальні акти) для початку тимчасової адміністрації, ліквідації яких було визнано протиправними (незаконними) та скасовано до дня набрання чинності цим Законом. 9.21 У цьому висновку Суд враховує, що законодавство допускало лише такий розвиток подій, коли після відкликання у банківської установи банківської ліцензії всі подальші процедури припинення (ліквідації) цієї особи мали здійснюватися, а питання, що виникають через його неплатоспроможність, вирішуватись за спеціальними правилами, що застосовуються до банківських установ, незалежно від того, чи мало місце оскарження та/або визнання протиправним (незаконним), скасування відповідного індивідуального акта НБУ. 9.23 У цьому висновку Суд також враховує, що норми жодних нормативних актів, чинних на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі, що регламентують створення, діяльність та припинення/ліквідацію банківської установи, не містили чітких положень та процедур щодо повернення банківської ліцензії та відновлення становища банківської установи на ринку. 9.24 Суд, ухвалюючи це рішення, враховує також встановлені судами обставини (пункти 4.6) існування відомостей про Боржника в Державному реєстрі банків, а відтак доходить висновку про неможливість здійснення провадження у справі про банкрутство Боржника за правилами Закону про банкрутство та КУзПБ. 9.25 Зміна найменування, організаційно-правової форми, реорганізація, перетворення юридичної особи, яка має статус банка, в небанківську установу, її ліквідація не в порядку, встановленому Законом про банки, Законом про систему гарантування вкладів, не допускається і не позбавляє її статусу банка, а тому не дає правових підстав для застосування до такої юридичної особи положень Закону про банкрутство та КУзПБ.»

У письмових поясненнях вказано на те, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 320 від 11 лютого 2020 року про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗЛАТОБАНК».

Відповідно до зазначеного рішення уповноваженою особою Фонду на ліквідацію AT «ЗЛАТОБАНК» з 12 лютого 2020 року призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Караченцева Артема Юрійовича, якому делеговані повноваження ліквідатора AT «ЗЛАТОБАНК», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон), зокрема, статтями 52-1 та 53 Закону.

З метою виконання всіх заходів, пов`язаних з ліквідацією AT «ЗЛАТОБАНК», передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1483 від 10 серпня 2020 року «Про продовження процедури виведення AT «ЗЛАТОБАНК» з ринку і призначення уповноваженої особи».

Відповідно до зазначеного рішення продовжено процедуру виведення AT «ЗЛАТОБАНК» з ринку шляхом виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів.

Уповноваженою особою Фонду стосовно продовження процедури виведення AT «ЗЛАТОБАНК» з ринку призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Караченцева Артема Юрійовича, якому делеговані повноваження, що визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку, до моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Внаслідок вищевказаного, 03 лютого 2021 року в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань поновлено запис про ПАТ «ЗЛАТОБАНК» (адреса: 01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького буд. 17/52) та про те, що товариство знаходиться в стані припинення та керівником якого є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» Караченцев Артем Юрійович.

Щодо пріоритетності спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у спірних правовідносинах, зазначено, що станом на поточну дату стосовно ПАТ «ЗЛАТОБАНК» запроваджено процедуру виведення банку з ринку шляхом ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його вкладниками/кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Щодо обставин по справі у поясненнях вказано на те, що в позовній заяві зазначено про те, що між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_4 28.10.2014 року було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072510. На рахунках ОСОБА_4 відкритих в ПАТ «ЗЛАТОБАНК» розміщувались грошові кошти в доларах США та гривні. У зв`язку з тим, що ПАТ «ЗЛАТОБАНК» не повернув позивачу грошові кошти, які розміщувались на рахунках, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу.

ПАТ «ЗЛАТОБАНК» в своїх поясненнях на позовну заяву ОСОБА_4 про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу вказав про те, що ОСОБА_4 отримав 25.04.2015 року виплату гарантованої суми відшкодування в розмірі 200 000,00 грн. через банк-агент AT «ОЩАДБАНК».

За даними ПАТ «ЗЛАТОБАНК» кредиторські вимоги ОСОБА_4 за його заявою включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів в сумі 5 504 198,85 грн. до 4 черги.

Представник третьої особи покликається на положення: посиланням на розділом VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на ч. 1 статті 52 ст. ст. 26, 27,28 та 48 Закону та Розділів III і IV Положення № 14.

При цьому зазначає, що відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача і початок процедури його ліквідації, як юридичної особи, зумовили для позивача настання правових наслідків, зокрема необхідність застосування спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення у передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку та черговості.

У поясненнях вказано також на те, що в даному випадку, правовідносини, що склались між позивачем та ПАТ «ЗЛАТОБАНК», який перебуває в процедурі ліквідації регулюються виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є спеціальним у цих правовідносинах, а не Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 08.02.2018 справа № 308/3282/15-ц, від 14.02.2018 справи № 761/20903/15- ц, № 553/2630/15-ц.

У зв`язку з тим, що з 13.02.2015 року у ПАТ «ЗЛАТОБАНК» введено тимчасову адміністрацію та розпочату процедуру ліквідацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, а ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У зв`язку із запровадженням у банку процедури ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» це унеможливлює стягнення з банку, який в ліквідації коштів у будь-який інший спосіб, а ніж це передбачено ст.ст. 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним та пріоритетним відносно інших законодавчих актів у таких правовідносинах. Вказані висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.05.2022 року по аналогічній справі № 381/2821/19.

Окрім того, постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 року по справі № 761/16124/15-ц зазначено, що: «86. Велика Палата Верховного суду вважає, що інший підхід до задоволення вимог окремих кредиторів, у тому числі вкладників, може негативно вплинути на принцип конкурсу кредиторів, на якому ґрунтується процесуальний механізм інституту неспроможності. 87. Для запобігання виникненню випадкових переваг чи преференцій окремих кредиторів, що першими звернулись за стягненням свої боргів, доктрина і судова практика випрацювали конкурсний процес, у якому об`єднуються разом усі конкуруючі вимоги кредиторів, а механізм їх задоволення має колективний характер. Конкурс заводить у єдиний процесуальний механізм разом усі конкуруючі вимоги кредиторів для їх задоволення з одного джерела, яким є активами неплатоспроможного боржника.»

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 42,46,127,181,263 Цивільного процесуального кодексу України, представник третьої особи просить суд: відмовити в повному обсязі в задоволені позовної заяви ОСОБА_4 до ПАТ ЗЛАТОБАНК», 3-тя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу.

09.11.2023 року від представника позивача надійшло клопотання про залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до участі у справі в якості співвідповідача.

27.11.2023 від представника відповідача надійшли заперечення на вказане клопотання. Окрім іншого у запереченнях вказано на те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відшкодовує кошти вкладникам виключно у порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Фонд не є Правонаступником неплатоспроможного банку та не відповідає за зобов`язаннями банку, а лише виплачує вкладникам гарантоване Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування.

Правовідносини банку з позивачем грунтуються на договорі банківського вкладу, який був укладений між ОСОБА_4 та AT «ЗЛАТОБАНК».

Після запровадження тимчасової адміністрації та/або процедури ліквідації банку його вкладники мають право у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування: вкладів фізичних осіб», отримати гарантовану суму вкладу через банки- агенти та/або в порядку черговості задоволення вимог кредиторів, якщо сума вкладу перевищує розмір гарантованої суми.

Згідно частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги до банку, не задоволені в результаті ліквідаційної процедури та продажу майна (активів) банку на дату складення ліквідаційного балансу, вважаються погашеними.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та AT «ЗЛАТОБАНК» є різними юридичними особами, що відповідають за їхніми зобов`язаннями самостійно. Тому відсутні підстави у даному позові про стягнення банківського вкладу - залучати Фонд як співвідповідача.

Враховуючи все вищенаведене представник відповідача зазначає, що Фонд гарантування вкладів фізичнх осіб залучено у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача AT «ЗЛАТОБАНК» на законних підставах, а клопотання про залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якості співвідповідача є необгрунтованими та безпідставним тому таким, що не підлягає задоволенню.

28.11.2023 від представника третьої особи надійшли заперечення на клопотання представника позивача про залучення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб до участі у справі в якості співвідповідача.

Представник третьої особи зазначає, що у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон України є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Представник зазначає, що в клопотанні представника позивача не наведено підстав для залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якості співвідповідача та зміст позовних вимог до Фонду, які висуває позивач та які можуть бути ефективно захищені судом в разі задоволення позову. Також в клопотанні представника позивача всупереч положенням ч. 3 ст. 51 ЦПК України не доведе, що представник позивача не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як співвідповідача. Так, звертає увагу суду, що правовідносини виникли між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_4 у 28.10.2014 року на підставі Угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072510. У зв`язку з тим, що ПАТ «ЗЛАТОБАНК» не повернув позивачу грошові кошти, які розміщувались на рахунках, ОСОБА_4 звернувся до суду з даною позовною заявою про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу. Тобто у даних правовідносинах Фонд гарантування вкладів фізичних осіб участі не приймав, а тому права, свободи чи інтереси ОСОБА_4 не порушував, а відтак й не повинен бути залучений до участі у справі № 308/1897/18 в якості співвідповідача.

Оскільки у ПАТ «ЗЛАТОБАНК» запроваджена процедура ліквідації, призначено Уповноважено особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» Караченцев Артем Юрійович, то і задоволення кредиторських вимог повинно відбуватись у відповідній черговості визначеній ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Наголошує, що у зв`язку з тим, що з тим, що з 13.02.2015 року у ПАТ «ЗЛАТОБАНК» введено тимчасову адміністрацію та розпочату процедуру ліквідацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, а ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У зв`язку із запровадженням у банку процедури ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» це унеможливлює стягнення з банку, який в ліквідації коштів у будь-який інший спосіб, а ніж це передбачено ст.ст. 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним та пріоритетним відносно інших законодавчих актів у таких правовідносинах.

Представник третьої особи вважає, що клопотання представника позивача про залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до участі у справі № 308/1897/18 в якості співвідповідача є незаконним (в порушення ст. 51 ЦПК України) та необґрунтованим, та таким що спричинить до затягування розгляду даної справи, так як залучення співвідповідача призведе до розгляду справи спочатку. Та, просить відмовити в повному обсязі в задоволені клопотання представника позивача про залучення співвідповідачем Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у справі № 308/1897/18.

18.12.2023 року від представника позивача по справі надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. Де вказано на те, що Шевченківським районним судом м. Києва порушена справа № 761/42722/23 за позовом ОСОБА_3 до НБУ та ФГВФО про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями Відповідачів, що були скасовані в судовому порядку. Ухвала доступна за посиланням blob:https://cabinet.court.gov.ua/62257ce2- 30e8-4f42-a683-5a0322d6cc16.

Представник позивача зазначає, що від рішення у даній справі в частині визнання розміру завданої незаконними рішеннями НБУ та ФГВФО який підлягає стягненню з Відповідачів, залежить розмір позовних вимог, які Позивачка має намір пред`явити у даному судовому процесі шляхом подання заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Правова позиція Позивачки полягає в тому, що на момент відкриття спадщини померлого чоловіка ОСОБА_4 02.05.2019 р. рішення НБУ та ФГВФО, щодо визнання АТ "Златобанк" неплатоспроможним та анулювання його банківської ліцензії, були скасовані в судовому порядку, договори банківського вкладу завершили свою дію, ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» не існував, рішення № 1483 від 10.08.2020 р. "Про продовження процедури виведення АТ "Златобанк" з ринку і призначення уповноваженої особи" також ще не існувало. За вказаних обставин Позивачка успадкувала право на отримання безпідставно набутих коштів, що перебували у розпорядженні АТ "Златобанк" без правової підстави станом на 02.05.2019 р. Факт прийняття в подальшому законів та рішень державних регуляторів не змінює успадкованих правовідносин, оскільки закон не має зворотньої дії у часі.

Представник позивача зазначає, що через велику різницю коливання валютного курсу, що мав місце у період з лютого 2015 р. - термін завершення договору банківського вкладу померлого ОСОБА_4 та по теперішній час, Позивачка позбавлена можливості вирахувати суму грошових коштів, що має бути стягнута в порядку норми ст.1212 ЦКУ, без визначення розміру грошової шкоди, нанесеної внаслідок позбавлення її права володіння користування та розпорядження успадкованими валютними цінностями за період з 2019 р. Оскільки вимоги, щодо стягнення такої шкоди знаходяться на розгляді Суду у справі 761/42722/23, існує об`єктивна неможливість формування остаточної суми позовних вимог у судовому процесі 308/1897/18.

Так, представник позивача просить: зупинити провадження у справі №308/1897/18 до набрання законної сили рішення у справі 761/42722/23.

19.01.2024 та 15.02.2024 від представника позивача по справі ОСОБА_3 , адвоката Кукареки К.С. надійшли додаткові пояснення, у яких вказано на те, що 16.12.23 р. у даній справі подано клопотання про зупинення даної справи на підставі норми п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦКУ згідно якої Суд зобов`язаний зупинити розгляд справ: " об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду." Шевченківським районним судом м. Києва порушена справа № 761/42722/23 за позовом ОСОБА_3 до НБУ та ФГВФО про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями Відповідачів, що були скасовані в судовому порядку. Дана справа розглядає вимогу щодо відшкодування шкоди, завданої майновим інтересам ОСОБА_3 , як спадкоємці, що не змогла отримати належні спадкодавцю на момент смерті грошові кошти у валюті, які на момент смерті спадкодавця без достатньої правової підстави перебували в АТ "Златобанк" .

Представник позивача зазначає, що внаслідок прийняття НБ та ФГВФО незаконних рішень, щодо процедури введення тимчасової адміністрації та ліквідації АТ "Златобанк", (незаконність рішень встановлена у судовому порядку) вказаними державними органами була завдана шкода майновим інтересам спадкодавця, право на відшкодування якої було успадковано Спадкоємцем в момент відкриття спадщини.

Внаслідок викладеного, в рамках судової справи 761/42722/23 буде визначений розмір майнової шкоди, нанесений ОСОБА_3 внаслідок зміни курсу валюти, що сталася за час протиправного обмеження її права на отримання успадкованих грошових коштів. Від визначення вказаного розміру шкоди, що буде визначена в наслідок судового розгляду справи 761/42722/23 , прямо залежить розмір грошової суми, що підлягатиме стягненню за АТ "Златобанк" в порядку норм ст. 1212 ЦКУ.

Визнання незаконним рішення про введення у АТ "Златобанк" тимчасової адміністрації фактично призвело до безпідставності переведення валютних депозитів у гривневий еквівалент станом на дату прийняття такого незаконного рішення. З огляду на вказане без встановлення розміру збитків нанесених ОСОБА_3 внаслідок зміни курсу валюти з моменту прийняття незаконного рішення про ведення тимчасової адміністрації, Позивачка фактично не може коректно визначити суму коштів, які підлягають поверненню від АТ "Златобанк" на підставі ст. 1212 ЦПКУ, що має бути зроблено саме на стадії підготовчого засідання.

Все вище викладене свідчить про необхідність зупинення розгляду справи №308/1897/18 до набрання законної сили рішення у справі № 761/42722/23 за позовом ОСОБА_3 до НБУ та ФГВФО про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями Відповідачів, що були скасовані в судовому порядку, оскільки від результатів її розгляду прямо залежить розмір позовних вимог у справі про повернення від АТ "Златобанк" безпідставно набутих коштів.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 6 ч. 1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України, представник позивача просить зупинити провадження у справі №308/1897/18 до набрання законної сили рішення у справі №761/42722/23.

При цьому 07.02.2024 представником позивача подано клопотання про приєднання до матеріалів справи: позовної заява ОСОБА_3 до НБУ та ФДМУ.

Щодо справи 761/42722/23 : Даний позов оснований на нормі ст. 1173 ЦКУ, згідно якої : "Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. 2.Особливості відшкодування шкоди, завданої у результаті виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку на підставі протиправних (незаконних) індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України особам, які на дату прийняття таких індивідуальних актів або рішень, відповідно, мали статус учасників такого банку, встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність" та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Позовна вимога у даному судовому процесі висунута до органів Державної влади НБУ та ФГВФО щодо відшкодування шкоди, завданої винесенням незаконного рішення про віднесення АТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних та його ліквідації, що встановлено приюдиційним рішенням суду у справі 826/2184/17. Розмір шкоди, пред`явленої у даному судовому процесі оцінений у зменшення вартості спадкового майна ОСОБА_3 з 266 714, 41 дол. США до права вимоги на суму 5 504198 грн. Різниця між вартістю спадкового майна до прийняття незаконних рішень НБУ та ФГВФО та після становить майже 50 % їх вартості. Ч. 2 ст.1173 ЦКУ прямо зазначає, що шкода завдана ОСОБА_3 , яка не є учасником АТ «Златобанк» відшкодовується в загальному порядку та повному об`ємі та не реалізується в порядку ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Щодо справи 308/1897/18: У даному процесі судові вимоги базуються на тому, що Позивачка ОСОБА_3 успадкувала від свого померлого чоловіка право вимоги на 266 714, 41 дол. США, які станом на момент відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 є грошовими коштами, що перебували у АТ «Златобанк» без достатньої правової підстави, оскільки станом на момент відкриття спадщини Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» від 23.05.2020 р. не набрав законної сили, а рішення Відповідача рішення №1483 від 10 серпня 2020 року «Про продовження процедури виведення АТ «ЗЛАТОБАНК» з ринку і призначення уповноваженої особи» прийнято не було.

Згідно норми ст. 58 Конституції України нормативно правові акти не мають зворотної дії у часті. Тому згідно норми ст. 1218 ЦКУ до Позивачки в момент відкриття спадщини перешли права на грошові кошти у розмірі 266 714, 41 дол. США, які без достатньої правової підстави перебували у АТ «Златобанк». В момент відкриття спадщини вказані грошові кошти не були банківським вкладом та не підпадали під дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» від 23.05.2020 р. оскільки такого ще не існувало та Відповідача рішення №1483 від 10 серпня 2020 року «Про продовження процедури виведення АТ «ЗЛАТОБАНК» з ринку і призначення уповноваженої особи» чим продовжив ліквідаційну процедуру вже після відкриття спадщини за померлим ОСОБА_4 .

Отже, факт набрання чинності 23.05.2020 р. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» , який в свою чергу є правовою основою продовження виведення з ринку банків, рішення про визнання яких неплатоспроможними визнано незаконними в судовому порядку, є лише доказом нанесення шкоди майновим інтересам Позивачки в наслідок прийняття НБУ та ФГВФО шкоди, у вигляді зменшення вартості спадкового майна в двічі, відшкодування якої в наслідок дій вказаного закону не може бути на пряму здійснено застосуванням вимог норм ст. 1212 ЦКУ через дію ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник позивача зазначає, що за таких обставин, з огляду на свідоцтво про спадщину №234 від 24.02.23 р. решту вартості спадкового майна, втраченої внаслідок незаконних рішень органів державної влади про визнання АТ «Златобанк», може бути відшкодована в порядку норми ст. 1173 ЦКУ

В той же час, згідно норми ст.. 1214 ЦКУ: «Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

2. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).»

При цьому адвокат зазначає, що ОСОБА_3 має право і намір пред`явити в судовому процесі 308/1987/16 відшкодування доходів, які отримав ФГВФО за час керування активами АТ «Златобанк» шляхом пред`явлення заяви про збільшення позовних вимог в порядку п.2 ч. 2 ст. 49 ЦПКУ. Однак без винесення рішення щодо об`єму шкоди, яка підлягає відшкодуванню в порядку норми ст.. 1173 ЦКУ, сторона Позивача позбавлена можливості здійснити достовірний перерахунок вимог по ст.. 1214 ЦКУ, оскільки без рішення у справі 761/42722/23 не має можливості встановити базову суму нарахування. Дана обставина відбулася в наслідок того, що на підставі незаконного рішення НБУ про визнання АТ «Златобанк» неплатоспроможним, доларовий депозит померлого ОСОБА_4 було конвертовано у гривню по курсу лютого 2015 р, що є незаконним згідно рішення у справі 826/2184/17. Саме тому Позивачка у даному процесі позбавлена можливості подачі достовірної заяви про збільшення позовних вимог на підставі ст.. 1214 ЦКУ до визначення розміру шкоди, нанесеної незаконним рішенням у справі 761/42722/23, оскільки різниця між шкодою та вартість спадкового майна є базою нарахування прибутків, отриманих від використання безпідставно набутих коштів померлого.

Окрім зазначеного у судовому процесі будуть дослідженні та встановленні обставини, які мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення у даному процесі. Зокрема до таких обставин відносяться: дата переведення доларового депозиту у гривневий еквівалент, факт перебування грошових коштів ОСОБА_4 у АТ «Златобанк» після 27.02.2015 р. без достатньої правової підстави, правову підставу перебування грошових коштів ОСОБА_4 у розрядженні АТ «Златобанк» з 05.02.2019 р. винесення кінцевої постанови у справі 826/2184/17 до 02.05.2019 р. момент відкриття спадщини за померлим ОСОБА_4 та до 23.05.2020 р. набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності»

Так, адвокат вказує на те, що все зазначене вище є підставою для зупинення розгляду справи, визначеною нормою п. 6 ч. 1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з чим, просить зупинити провадження у справі №308/1897/18 до набрання законної сили рішення у справі 761/42722/23.

19.02.2024 від представника третьої особи надійшли заперечення на клопотання представника позивача про зупинення провадження, в яких вказано, що провадження по справі №308/1897/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до ПАТ «ЗЛАТОБАНК» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу порушено у 2018 році та наразі триває вже 5 років. Зазначає, що Публічне акціонерне товариство «ЗЛАТОБАНК» віднесено Національним банком України до категорії неплатоспроможних 13.02.2015 та з 14.02.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ЗЛАТОБАНК», згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ЗЛАТОБАНК», .

За даними ПАТ «ЗЛАТОБАНК» кредиторські вимоги ОСОБА_4 за його заявою включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів в сумі 5 504 198,85 грн. до 4 черги.

Тобто, вчинення дій ОСОБА_4 щодо подання заяви до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» про включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів та отримання 25.04.2015 року гарантованої суми відшкодування в розмірі 200 000,00 грн. через банк-агент АТ «ОЩАДБАНК», свідчить про обізнаність ОСОБА_4 про порядок відшкодування коштів банком, який визнаний неплатоспроможним відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вважає, що оскільки по вищевказаним цивільним справам різні сторони спору, не тотожний предмет позовних вимог та відповідно різний предмет доказування, тому не має преюдиціальне значення у справі № 761/42722/23 обставини, які можуть бути встановленими судовими рішеннями. Вважає, що суд може самостійно перевірити та встановити обставини правовідносин, які виникли між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_4 та ухвалити законне та обґрунтоване рішення по суті спору, тому просить в задоволенні клопотання про зупинення відмовити.

Позивач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Кукарека К.С. просила задовольнити її клопотання про зупинення розгляду справи №308/1897/18 до набрання законної сили рішення у справі 761/42722/23. Підтримала подані нею письмові пояснення стосовно поданого клопотання, додатково просила врахувати, що доводи представника третьої особи про строки розгляду справи є необґрунтованими, оскільки провадження у справі було зупинено протягом тривалого часу з урахуванням отримання свідоцтва про прийняття спадщини позивачем, крім того позивач самостійно заінтересований у швидкому розгляді справ в судових процесах. Крім того просила врахувати, що з приводу тверджень представника ФГВФО, щодо спроби Позивачки «обійти» вимоги ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» свідчить про хибне розуміння нею природи правовідносин, що розглядаються в даному судовому процесі. Оскільки даний судовий процес розпочатий покійним ОСОБА_4 у 2018 р. та зупинений у 2019 р. у зв`язку з його смертю з метою заміни правонаступника. У 2022 р. процес було відновлено та змінено підставу позовних вимог, оскільки зміст норми ст. 1218 ЦКУ обумовив спадкування Позивачкою лише тих прав, що існували на 02.05.2019 р.(момент відкриття спадщини). На 02.05.2019 р. угода 07510 від 15.10.2014 р. завершила термін своєї дії, а рішення про ліквідацію АТ «Златобанк» скасовано в судовому порядку, то Позивачка успадкувала лише право вимоги повернення грошових коштів, що перебували у АТ «Златобанк» станом на 02.05.2029 р., про що і звернулася до суду на підставі ст. 1214 ЦКУ. Всі дії ОСОБА_4 , вчинені ним до винесення кінцевого рішення у справі 910/4475/19 щодо незаконності введення тимчасової адміністрації та подальшої ліквідації АТ «Златобанк», обумовлені наявною в покійного інформацією та правовим обставинам, що існували до набрання законної сили судового рішення про скасування незаконних рішень НБУ та ФГВФО. Отримання покійним відшкодування не свідчать про визнання факту неплатоспроможності Банку, вони свідчать лише про те, що у обставинах, що існували станом на 25.04.2015 р. ОСОБА_4 вчинив ті дії, які мав здійснити з огляду на терміни реалізації його прав станом на 2015 р. до визнання ліквідації незаконною в судовому порядку. Розмір кредиторських вимог у 5 504 198,85 грн. обумовлений перерахуванням доларового депозиту у гривні станом на 2015 р., що згідно рішення у справі 910/4475/19 не мало під собою правових підстав. Тому дата перерахунку доларових депозитів у гривні в банках, рішення про ліквідацію яких скасовані в судовому порядку, має вирішальне значення для формування об`єму позовних вимог у процесах, щодо повернення безпідставно набутих грошей та відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями органів державної влади. Вказує представник позивача, що позивач ОСОБА_3 на даний час не є кредитором АТ «Златобанк», оскільки не звернулася до ліквідатора з відповідною заявою про заміну. Відсутність такої заяви пов`язано з обставинами зменшення вартості успадкованого нею майна грошових коштів у валюті в двічі внаслідок незаконних рішень органів державної влади, що спричинили конвертацію доларового депозиту за курсом 2015 року без належних правових підстав. Дану обставину, сторона Позивачки вважає прямим пушенням її прав, які станом на тепер потребують судового захисту згідно норми ст. 4 ЦПКУ та ст. ст. 15, 16 ЦКУ у судовому процесі 761/42722/23, який ведеться у Шевченківському суду м. Києва.

На думку представника позивача дія Закону України №590-ІХ 13 травня 2020 р. згідно норм ст. 58 Конституції України не поширює свою дію на момент відкриття спадщини за померлим ОСОБА_4 та на права, що виникли у Позивачки на підставі норми ст. 1230 ЦКУ, щодо отримання відшкодування шкоди, нанесеної померлому Спадкодавцю, незаконними рішенням НБУ та ФГВФО. Тому посилання ФГВФО на дію на спір правовідносин ЗУ «Про гарантування вкладів фізичних осіб» станом не тепер не мають під собою правових підстав.

Посилаючись на вимоги п. 1. Ч. 6 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» представник позивача вказує, що позовні вимоги, щодо повернення безпідставно набутих (таких що втратили правову підставу перебування в банку) грошових коштів у валюті на підставі норми ст. 1214 ЦКУ в частині визначення об`єму такої позовної вимоги з огляду на конвертацію доларового депозиту у гривню на дату визначену ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на пряму залежать від визначення такої дати, тому беручи до уваги факт набрання сили рішення у справі 910/4475/19, визначення дати, передбаченої п.1. ч. 6 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо конвертації доларових депозитів без участі у судовому процесі НБУ не є можливим в рамках судової справи 308/1897/18.

Представник позивача вказує, що з метою реалізації вказаного механізму відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_3 внаслідок незаконних рішень НБУ та ФГВФО ведеться судовий процес 761/42722/23, склад учасників якого надасть можливість в преюдційному порядку встановити момент і порядок виконання п.1 ч. 3 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на дію рішення у справі 910/4475/19 та набранням чинності Закону України №590-ІХ. Все зазначите свідчить про те, що згідно ч. 6 ст. 251 ЦПКУ встановлення дати та порядку застосування п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на дію рішення у справі 910/4475/19 та набранням чинності Закону України №590-ІХ є тією обставиною, яка не може бути встановлена у судовому процесі 308/ 1897/18 з огляду на відсутність у суб`єктному складі учасників даного провадження НБУ. Тому, з огляду що встановлення вказаної обставини має вирішальне значення для розгляду вимог за ст. ст. 1212, 1214 ЦКУ даний судовий процес підлягає зупиненню, до набрання законної сили рішення у справі 761/42722/23.

В судовому засіданні представник відповідача AT «ЗЛАТОБАНК» О.Пиріг, заперечила проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі, вказує що задоволення вимог вкладників та кредиторів банку під час процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснення тимчасової адміністрації і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відтак, у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація/запроваджена ліквідація, своїх зобов`язань перед його вкладниками /кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а сам Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах, з урахуванням наведеного вважає, що підстав для зупинення провадження немає.

В судовому засіданні представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Ярошенко Анастасії Сергіївни, підтримала подані нею заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, вказує про відсутність на її думку преюдиційних обставин, які можуть бути встановлені в цивільній справі № 761/42722/23 за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування майнової шкоди, вказує про намагання позивача затягнути розгляд судової справи. Крім того, вказує представник третьої особи, що вчинення дій ОСОБА_4 щодо подання заяви до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» про включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів та отримання 25.04.2015 року гарантованої суми відшкодування в розмірі 200 000,00 грн. через банк-агент АТ «ОЩАДБАНК», свідчить про обізнаність ОСОБА_4 про порядок відшкодування коштів банком, який визнаний неплатоспроможним відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наразі спадкоємець ОСОБА_4 ОСОБА_3 намагається «обійти» положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо черговості задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки підтримує позовні вимоги в рамках даної справи. На думку представника третьої особи по вищевказаним справам різні сторони спору, не тотожний предмет позовних вимог та відповідно різний предмет доказування, тому просить відмовити в задоволенні поданого представником позивача клопотання про зупинення провадження.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу.

Позивач у позовній заяві вказує, що 28.10.2014 року ОСОБА_4 уклав з ПАТ «Златобанк» Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне обслуговування фінансових осіб №072510 (Договорі банківського вкладу).

Згідно прохальної частини позовної заяви позивач просить стягнути з Банку на користь ОСОБА_4 по курсу НБУ на дату винесення рішення 266714,41 доларів США залишкової суми вкладу, 87854,99 доларів США - упущеної вигоди, 23960,45 доларів США 3% річних від простроченої суми вкладу.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 02 травня 2019 року Виконавчим комітетом Баранинської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого приватним нотаріусом Асаулюк А.В., Спадкова справа №11/2019 зареєстровано в реєстрі за №234, спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 .

При цьому згідно вказаного свідоцтва, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: - права вимоги до AT «ЗЛАТОБАНК» (код за ) щодо виплати коштів за вкладами ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в сумі, яка згідно реєстру акцептованих вимог кредиторів складає 5504198,85 грн. (п`ять мільйонів п`ятсот чотири тисячі сто дев`яносто вісім гривень 85 копійок), згідно повідомлення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 57-1285/23 від 08.02.2023 року.

10.07.2023 від представника позивача у справі надійшла заява про зміну підстав позову, як представник правонаступника Позивача ОСОБА_3 , спираючись на факт існування Постанови Великої палати Верховного суду України у справі № 826/2184/17, вважала за потрібне змінити підставу заявлених вимог, оскільки у разі скасування рішення НБУ, щодо виведення банку з ринку як фінансової установи відшкодування сплачених коштів повинне відбуватися на підставі положень статті 1212 ЦК України.

Із посиланням на ч.4 ст. 263, постанови Великої Палати Верховного Суду у справі 910/6175/19, 1212, 1213, 1214 ЦКУ, представник позивача зазначає, що за своєю правовою природою виплата Фондом кредиторові банку, що за рішенням НБУ підлягає виводу з ринку фінансових послуг, передбаченої законом суми як гарантованої державою частини депозитного вкладу кредитора є виконанням Фондом зобов`язань банку на користь його кредитора, і такі правовідносини регулюються положеннями частини першої статті 528 ЦК України. У випадку скасування рішення НБУ щодо виведення банку з ринку як фінансової установи відшкодування сплачених коштів повинно відбуватися на підставі положень статті 1212 ЦК України."

Так, представник позивача просив змінити підставу позову по цивільній справі про захист прав споживачів банківських послуг за позовом ОСОБА_5 до ПАТ "Златобанк" з ст.1058 ЦКУ на ст. ст. 1212, 1213, 1214 ЦКУ. Витребувати у ФГВФО в якості доказів належним чином завірені Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.07.2017 р., Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 р., Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2019 р. у справі №826/2184/17.

Крім цього, Позивач ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України, про стягнення майнової шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року по справі № 761/42722/23 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України, про стягнення майнової шкоди та призначено проведення підготовчого засідання.

Предметом вимог в справі №761/42722/23 за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України, про стягнення майнової шкоди є стягнення майнової шкоди, на підставі норми ст. 1173 ЦКУ. Позовні вимоги пред`явлені до органів Державної влади НБУ та ФГВФО щодо відшкодування шкоди, завданої винесенням незаконного рішення про віднесення АТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних та його ліквідації, що встановлено преюдиційним рішенням суду у справі 826/2184/17.

Зокрема вказується що 28.10.2014 року ОСОБА_4 уклав з ПАТ «Златобанк» Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне обслуговування фінансових осіб №072510 (Договорі банківського вкладу).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 02 травня 2019 року Виконавчим комітетом Баранинської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого приватним нотаріусом Асаулюк А.В., Спадкова справа №11/2019 зареєстровано в реєстрі за №234, спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 . При цьому згідно вказаного свідоцтва, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: - права вимоги до AT «ЗЛАТОБАНК» (код за ) щодо виплати коштів за вкладами ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в сумі, яка згідно реєстру акцептованих вимог кредиторів складає 5504198,85 грн. (п`ять мільйонів п`ятсот чотири тисячі сто дев`яносто вісім гривень 85 копійок), згідно повідомлення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 57-1285/23 від 08.02.2023 року.

В межах пред`явлених вимог в даній справі позивач просила стягнути солідарно з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України у відшкодування майнової шкоди, завданої прийняттям незаконних рішень, у розмірі, еквівалентному 261195,64 дол. США по курсу національного банку України станом на день виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Пункт 5 частини 1 статті 253 ЦПК України передбачає, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок. Це виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення (при оцінці юридичних фактів) для іншої справи.

Сутність викладеного дає підстави суду стверджувати, що зупинення провадження у справі повинно сприяти принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Судом перевірено наявність в провадженні суду справи № 761/42722/23 за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України, про стягнення майнової шкоди, та результат вирішення якої буде мати правове значення при оцінці фактів та обставин при вирішенні спору пов`язаного з вимогами про відшкодування сплачених коштів на підставі положень статті 1212 ЦК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно із пунктом п`ятим частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом шостим частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

В постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №203/6791/15-ц (провадження №61-15639св20) зроблено правові висновки про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Предметом вимог в цій справі є стягнення з Банку на користь ОСОБА_3 по курсу НБУ на дату винесення рішення 266714,41 доларів США залишкової суми вкладу, 87854,99 доларів США - упущеної вигоди, 23960,45 доларів США 3% річних від простроченої суми вкладу.

10.07.2023 від представника позивача у справі надійшла заява про зміну підстав позову, як представник правонаступника Позивача ОСОБА_3 , спираючись на факт існування Постанови Великої палати Верховного суду України у справі № 826/2184/17, вважала за потрібне змінити підставу заявлених вимог, оскільки у разі скасування рішення НБУ, щодо виведення банку з ринку як фінансової установи відшкодування сплачених коштів повинне відбуватися на підставі положень статті 1212 ЦК України.

Із посиланням на ч.4 ст. 263 ЦПК України, постанови Великої Палати Верховного Суду у справі 910/6175/19, ст.ст. 1212, 1213, 1214 ЦКУ, представник позивача зазначає, що за своєю правовою природою виплата Фондом кредиторові банку, що за рішенням НБУ підлягає виводу з ринку фінансових послуг, передбаченої законом суми як гарантованої державою частини депозитного вкладу кредитора є виконанням Фондом зобов`язань банку на користь його кредитора, і такі правовідносини регулюються положеннями частини першої статті 528 ЦК України. У випадку скасування рішення НБУ щодо виведення банку з ринку як фінансової установи відшкодування сплачених коштів повинно відбуватися на підставі положень статті 1212 ЦК України.

При цьому, представник позивача посилається в поданому клопотанні на те, що ОСОБА_3 успадкувала від свого померлого чоловіка право вимоги на 266 714, 41 дол. США, які станом на момент відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 є грошовими коштами, що перебували у АТ «Златобанк» без достатньої правової підстави, оскільки станом на момент відкриття спадщини Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» від 23.05.2020 р. не набрав законної сили, а рішення Відповідача рішення №1483 від 10 серпня 2020 року «Про продовження процедури виведення АТ «ЗЛАТОБАНК» з ринку і призначення уповноваженої особи» прийнято не було, та в момент відкриття спадщини вказані грошові кошти на думку позивача не були банківським вкладом та не підпадали під дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» від 23.05.2020 р. На думку представника позивача нанесення шкоди майновим інтересам Позивачки внаслідок прийняття рішень НБУ та ФГВФО шкоди, у вигляді зменшення вартості спадкового майна вдвічі, відшкодування якої внаслідок дій вказаного закону не може бути напряму здійснено застосуванням вимог норм ст. 1212 ЦКУ через дію ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За таких обставин, з огляду на свідоцтво про спадщину №234 від 24.02.23 р. решту вартості спадкового майна, втраченої внаслідок незаконних рішень органів державної влади про визнання АТ «Златобанк», може бути відшкодована в порядку норми ст. 1173 ЦК України.

В той же час, предметом вимог в іншій справі №761/42722/23 за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України, про стягнення майнової шкоди є стягнення майнової шкоди, на підставі норми ст. 1173 ЦКУ. Позовні вимоги пред`явлені до органів Державної влади НБУ та ФГВФО щодо відшкодування шкоди, завданої винесенням незаконного рішення про віднесення АТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних та його ліквідації, що встановлено преюдиційним рішенням суду у справі 826/2184/17. Розмір шкоди, пред`явленої у даному судовому процесі оцінений у зменшення вартості спадкового майна ОСОБА_3 з 266 714, 41 дол. США до права вимоги на суму 5504198 грн. Різниця між вартістю спадкового майна до прийняття незаконних рішень НБУ та ФГВФО та після становить майже 50 % їх вартості. Ч. 2 ст.1173 ЦКУ прямо зазначає, що шкода завдана ОСОБА_3 , яка не є учасником АТ «Златобанк» відшкодовується в загальному порядку та повному об`ємі та не реалізується в порядку ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник позивача також вказує, що ОСОБА_3 має право і намір пред`явити в судовому процесі 308/1987/18 відшкодування доходів, які отримав ФГВФО за час керування активами АТ «Златобанк» шляхом пред`явлення заяви про збільшення позовних вимог в порядку п.2 ч. 2 ст. 49 ЦПКУ. Однак без винесення рішення щодо об`єму шкоди, яка підлягає відшкодуванню в порядку норми ст.. 1173 ЦКУ, сторона Позивача позбавлена можливості здійснити достовірний перерахунок вимог по ст.. 1214 ЦКУ, оскільки без рішення у справі 761/42722/23 не має можливості встановити базову суму нарахування. Дана обставина відбулася внаслідок того, що на підставі незаконного рішення НБУ про визнання АТ «Златобанк» неплатоспроможним, доларовий депозит померлого ОСОБА_4 було конвертовано у гривню по курсу лютого 2015 р, що є незаконним згідно рішення у справі 826/2184/17 на думку позивача. Представник позивача вказує, що Позивач у даному процесі позбавлена можливості подачі достовірної заяви про збільшення позовних вимог на підставі ст.. 1214 ЦКУ до визначення розміру шкоди, нанесеної незаконним рішенням у справі 761/42722/23, оскільки різниця між шкодою та вартістю спадкового майна є базою нарахування прибутків, отриманих від використання безпідставно набутих коштів померлого. Крім цього, представник позивача вказує, що обставини, які мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення у даній справі, будуть встановлені у справі №761/42722/23, зокрема дата переведення доларового депозиту у гривневий еквівалент, факт перебування грошових коштів ОСОБА_4 у АТ «Златобанк» після 27.02.2015 р. без достатньої правової підстави, правову підставу перебування грошових коштів ОСОБА_4 у розрядженні АТ «Златобанк» з 05.02.2019 р. винесення кінцевої постанови у справі 826/2184/17 до 02.05.2019 р. момент відкриття спадщини за померлим ОСОБА_4 та до 23.05.2020 р. набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності».

Посилаючись на вимоги п. 1. ч. 6 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» представник позивача вказує, що позовні вимоги, щодо повернення безпідставно набутих (таких що втратили правову підставу перебування в банку) грошових коштів у валюті на підставі норми ст. 1214 ЦКУ в частині визначення об`єму такої позовної вимоги з огляду на конвертацію доларового депозиту у гривню на дату визначену ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» напряму залежать від визначення такої дати, тому беручи до уваги факт набрання сили рішення у справі 910/4475/19, визначення дати, передбаченої п.1. ч. 6 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо конвертації доларових депозитів без участі у судовому процесі НБУ не є можливим в рамках судової справи 308/1897/18. Саме з метою реалізації вказаного механізму відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_3 внаслідок незаконних рішень НБУ та ФГВФО ведеться судовий процес 761/42722/23, склад учасників якого надасть можливість в преюдційному порядку встановити момент і порядок виконання п.1 ч. 3 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на дію рішення у справі 910/4475/19 та набранням чинності Закону України №590-ІХ.

При цьому, представник позивача зазначає, що позивач ОСОБА_3 на даний час не є кредитором АТ «Златобанк», оскільки не звернулася до ліквідатора з відповідною заявою про заміну. Відсутність такої заяви пов`язано з обставинами зменшення вартості успадкованого нею майна грошових коштів у валюті в двічі внаслідок незаконних рішень органів державної влади, що спричинили конвертацію доларового депозиту за курсом 2015 року без належних правових підстав. Дану обставину, сторона Позивачки вважає прямим пушенням її прав, які станом на тепер потребують судового захисту згідно норми ст. 4 ЦПКУ та ст. ст. 15, 16 ЦКУ у судовому процесі 761/42722/23, який ведеться у Шевченківському суду м. Києва.

Одночасно представник відповідача АТ «Златобанк» вважає, що оскільки у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація/запроваджена ліквідація, своїх зобов`язань перед його вкладниками /кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а сам Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах, з урахуванням наведеного вважає, що підстав для зупинення провадження немає.

Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Ярошенко А.С., вказує про відсутність на її думку преюдиційних обставин, які можуть бути встановлені в цивільній справі № 761/42722/23 за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування майнової шкоди. Крім того, вказує представник третьої особи, що вчинення дій ОСОБА_4 щодо подання заяви до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» про включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів та отримання 25.04.2015 року гарантованої суми відшкодування в розмірі 200 000,00 грн. через банк-агент АТ «ОЩАДБАНК», свідчить про обізнаність ОСОБА_4 про порядок відшкодування коштів банком, який визнаний неплатоспроможним відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наразі спадкоємець ОСОБА_4 ОСОБА_3 намагається «обійти» положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо черговості задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки підтримує позовні вимоги в рамках даної справи. На думку представника третьої особи по вищевказаним справам різні сторони спору, не тотожний предмет позовних вимог та відповідно різний предмет доказування, тому просить відмовити в задоволенні поданого представником позивача клопотання про зупинення провадження.

Заслухавши учасників судового засідання, оцінивши надані учасниками провадження пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи №308/1897/18 суд приходить до висновку, про доцільність задоволення клопотання про зупинення провадження у цивільній справі №308/1897/18 за позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №761/42722/23 за позовом за позовом ОСОБА_3 до НБУ та ФГВФО про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями Відповідачів.

При цьому суд констатує, що повне або часткове задоволення позовних вимог або навпаки повна або часткова відмова в задоволенні таких у цивільній справі №761/42722/23 за позовом ОСОБА_3 до НБУ та ФГВФО про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями Відповідачів безпосередньо впливає на результат вирішення цивільної справи №308/1897/18 за позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу.

Позаяк, жодна зі сторін в судовому засіданні не зазначали про відсутність підстав вважати вказані цивільні справи не пов`язаними між собою.

Разом з тим, встановлення дати та порядку застосування п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на дію рішення у справі 910/4475/19 та набранням чинності Закону України №590-ІХ, та наявність або відсутність підстав щодо відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями НБУ та ФГВФО є тими обставинами, які не можуть бути встановлені у судовому процесі 308/1897/18 з огляду на відсутність у суб`єктному складі учасників даного провадження Національного Банку України, однак встановлення вказаної обставини має значення для розгляду вимог за ст.ст. 1212, 1214 ЦК України. Та у разі вирішення питання об`єму шкоди, яка підлягає відшкодуванню в порядку норми ст. 1173 ЦКУ або відсутності підстав для такого відшкодування, сторона Позивача не буде позбавлена можливості здійснити перерахунок вимог по ст. 1214 ЦКУ.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 07 червня 2022 року у справі № 757/65202/17-ц (провадження № 61-8027св20) Верховний Суд дійшов висновку, що під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У постанові від 12 серпня 2022 року у справі № 757/40411/18-ц (провадження № 61-9393св21) Верховний Суд дійшов висновку, що зобов`язання з відшкодування шкоди є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових та майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин.

За своїм характером ці зобов`язання належать до роду недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і заподіювачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин.

Складовими для відшкодування шкоди є а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина.

Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковим. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у справі № 381/622/17 (провадження № 14-98цс20) зазначено, що: «вкладник, у якого виник спір із банком стосовно повернення коштів за договором банківського вкладу, строк якого закінчився до запровадження у банку тимчасової адміністрації (якщо такий вкладник не звертався до Фонду чи його уповноваженої особи із заявою про включення його вимог до реєстру вкладників або реєстру акцептованих вимог кредиторів банку), може звернутися до суду з позовом про стягнення з банку заборгованості за відповідним договором банківського вкладу. Запровадження в банку тимчасової адміністрації та початок процедури його ліквідації не забороняють задовольнити позов до такого банку про стягнення з нього коштів на користь вкладника у спорі щодо виконання зобов`язань за договором банківського вкладу, строк якого закінчився до введення в банку тимчасової адміністрації. Таке рішення суду є підставою для звернення вкладника за Законом № 4452-VI до Фонду та/або його уповноваженої особи із заявою про включення вимог кредитора банку в межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом до реєстру вкладників, а вимог на суму, що перевищують гарантоване Фондом відшкодування, - до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, які задовольняються з урахуванням черговості, встановленої статтею 52 Закону № 4452-VI. Зазначене рішення суду про стягнення з неплатоспроможного банку на користь вкладника заборгованості за договором банківського вкладу на таку черговість не впливає і не змінює її».

Так, визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, судом встановлено, що позовні вимоги заявлені ОСОБА_3 у цивільному позові до Публічного акціонерного товариства «Златобанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу (справа № 308/1897/18) прямо пов`язані із наслідком вирішення її позову до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України, про стягнення майнової шкоди (справа № 761/42722/23), до розгляду якого об`єктивно неможливо провести розгляд даної справи. При цьому суд враховує, складність справи, поведінку заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у таких справах.

При цьому, самостійне встановлення судом обставин щодо відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями НБУ та ФГВФО, встановлення дати та порядку застосування п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на дію рішення у справі 910/4475/19 та набранням чинності Закону України №590-ІХ, у межах зазначеної справи є неможливим з огляду на різні підстави та предмет доказування в обох справах та з огляду на відсутність у суб`єктному складі учасників даного провадження Національного Банку України, однак встановлення вказаних обставини має значення для розгляду вимог за ст.ст. 1212, 1214 ЦК України, а також зважаючи на те, що відповідні докази щодо незаконних рішень НБУ та ФГВФО подані сторонами не у цій справі, а в межах іншого позову.

З огляду на різні підстави та предмет спору, у справі за позовом ОСОБА_3 до НБУ та ФГВФО про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями Відповідачів можливе встановлення обставин, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Між вказаними справами існує тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені у справі за позовом ОСОБА_3 до НБУ та ФГВФО про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями Відповідачів будуть мати преюдиційне значення для цієї справи.

Вказана обставина, на думку суду, робить об`єктивно неможливим законний та всебічний розгляд цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №761/42722/23 за позовом ОСОБА_3 до НБУ та ФГВФО про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями Відповідачів, у зв`язку із чим провадження у цивільній справі №308/1897/18 слід зупинити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Зупинити провадження у цивільній справі №308/1897/18 за позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживача банківських послуг та стягнення суми вкладу до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №761/42722/23 за позовом за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування майнової шкоди про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями Відповідачів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош