Постанова

Іменем України

13 березня 2024 року

м. Київ

справа № 210/4155/21

провадження № 61-13339св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року в складі колегії суддів: Бондар Я. М., Зубакової В. П., Остапенко В. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської радита просив: визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1 ; зобов'язати Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради укласти з ним договір найму вказаного житлового приміщення.

На обґрунтування позову зазначав, що рішенням Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради від 21 квітня 2004 року № 187 його батьку ОСОБА_2 виданий ордер на жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1 . Він як член сім`ї ОСОБА_2 вселився до цієї квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, однак він продовжив проживати у спірному житлі, сплачувати комунальні послуги та виконувати обов`язки по утриманню квартири.

З огляду на наведене ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . В матеріалах справи немає доказів того, що він проживав у спірній квартирі як член сім`ї ОСОБА_2 до його смерті та продовжує проживати у ній.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до Акту від 26 липня 2022 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1 та завіреного майстром дільниці ТОВ «Сітісервіс - КР» Стаднік Л. Л., ОСОБА_1 , 1995 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 2018 року по теперішній час без реєстрації.

Оскільки позивач проживав у спірній квартиріяк член сім`ї ОСОБА_2 та продовжив проживати у ній після смерті наймача, він набув право користування цим житлом.

Вимога про зобов`язання Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради укласти з ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення задоволенню не підлягає, оскільки укладення договору найму буде наслідком визнання за позивачем права користування квартирою.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2022 року Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Оскаржив судове рішення з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Висновки апеляційного суду про те, що ОСОБА_1 проживає у спірній квартирі понад 16 років, сплачує комунальні послуги та утримує її, не відповідають встановленим обставинам справи. Позивач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_4 .

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали зі Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

03 травня 2023 року справа № 210/4155/21 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що позивач є сином ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради від 21 квітня 2004 року № 187 ОСОБА_2 на склад сім`ї з однієї людини виданий ордер на жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

10 червня 2021 року ОСОБА_1 направив на адресу Виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради заяву про визнання його наймачем квартири АДРЕСА_1 за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача ОСОБА_2 .

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до частин першої, другої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі статтею 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Належними та допустимими доказами для встановлення факту спільного проживання є, зокрема, докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків, інших обставин, які засвідчують реальність спільного проживання.

За змістом статті 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому житловому приміщенні.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У справі, яка переглядається, встановлено, що батько позивача ОСОБА_2 отримав у 2004 році ордер на квартиру АДРЕСА_1 без складу сім`ї.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , відтак він зберігає за собою право користування цим житловим приміщенням.

Встановивши, що позивач має на праві користування інше житло, в якому він зареєстрований з 05 березня 1996 року, та належними і достатніми доказами не довів, що спірна квартира є його постійним місцем проживання, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі суд першої інстанції не порушив норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального закону, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу задоволено, скасовано постанову апеляційного суду та залишено в силі рішення суду першої інстанції, витрати Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради на сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 3 632, 00 грн підлягають стягненню з ОСОБА_1 на його користь.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року скасувати та залишити в силі рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради витрати на сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 3 632,00 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

СуддіА. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун

М. Ю. Тітов