1Справа № 335/1418/23 2/335/79/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Безштаніківської К.О., представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвоката Соколової Н.І., представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвоката Говіної Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району м.Запоріжжя, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м.Запоріжжя, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району м.Запоріжжя, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м.Запоріжжя, про визначення місця проживання дитини з батьком, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила про те, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі із відповідачем у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося у жовтні 2021 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя шлюб між ними було розірвано. З того часу вони із відповідачем проживали окремо, син залишався проживати із нею. Вона ніколи не заперечувала проти спілкування дитини із батьком та їх зустрічей. Так, з листопада 2022 року син забажав проживати із батьком та з того часу проживає разом із відповідачем. Відповідач, посилаюсь на бажання сина проживати із ним, не повертає їй сина.

З огляду на вказані обставини, які свідчать про наявність між сторонами спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження, розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи. Витребувано від Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 у якому просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування зустрічного позову зазначив про те, що у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З жовтня 2021 року між ним та відповідачем за зустрічним позовом було припинено шлюбні відносини, після чого вони проживають окремо.

З листопада 2022 року син забажав проживати разом із батьком та з того моменту проживає з ним. Вибір дитиною місця проживання з батьком обумовлений емоційною близькістю, більш тісною прихильністю ОСОБА_4 до батька так як, для нього тато є найбільш значимою людиною з якою дитині комфортно та психологічно благополучно.

У ОСОБА_1 виникали непорозуміння із сином, що негативно впливало на психоемоційний стан дитини. У листопаді 2022 року ОСОБА_1 вчергове посварилася з сином, ОСОБА_4 , після чого він переїхав проживати до батька.

Зазначає, що він має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, для дитини створені усі умови для комфортного проживання, можливості навчатися, розвиватися. Він постійно займається освітою, вихованням та розвитком сина, фінансово та матеріально забезпечує дитину всім необхідним. При цьому, він не обмежує та перешкоджає сину в процесі спілкування з матір`ю. Разом з цим, зазначив, що визначення місця проживання сина з батьком буде як найкраще відповідати інтересам дитини, оскільки не відбудеться примусової зміни місця проживання дитини та він зможе забезпечити сину стабільність та упевненість у майбутньому.

04 травня 2023 року від Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надійшов висновок від 02.05.2023 №01-10/705 про неможливість визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26 липня 2023 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про визначення місця проживання дитини з батьком та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району м.Запоріжжя, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м.Запоріжжя, про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Витребувано від органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

31 серпня 2023 року до суду надійшла заява позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання зустрічних позовних вимог.

13 листопада 2023 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

01 лютого 2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвоката Говіної Л.В. про поновлення процесуального строку та долучення доказів у справі.

02 лютого 2024 року відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 подано до суду аналогічне за змістом клопотання та докази для долучення до матеріалів справи.

Також відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 подано до суду клопотання про виклик свідків.

02.02.2024 року від представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвоката Соколової Н.І. надійшло клопотання про залишення без розгляду заяви про визнання позову, мотивоване тим, що між сторонами не вдалося досягнути згоди щодо мирного врегулювання спору.

Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про визнання позовних вимог за зустрічною позовною заявою залишено без розгляду. Поновлено відповідачу за первісним позовом та позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 пропущений процесуальний строк на подання доказів у справі та долучено подані докази до матеріалів справи. Задоволено клопотання відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представника - адвоката Говіної Лариси Володимирівни про виклик свідків. Викликано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у судове засідання для з`ясування його думки у даній справі. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, разом з тим у судове засідання з`явився її представник - адвокат Соколова Н.І., яка підтримала позовні вимогу у повному обсязі та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Додатково зазначила про те, що наразі ОСОБА_1 разом зі своїм співмешканцем та сином ОСОБА_3 проживає на Західній Україні в орендованій квартирі. Наразі ОСОБА_1 не працює. ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 перебувають на утриманні її співмешканця. ОСОБА_1 вважає, що її сину ОСОБА_3 буде краще проживати з нею, оскільки вона є матір`ю останнього та знає як сину буде краще.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, разом з тим у судове засідання з`явився його представник - адвокат Говіна Л.В., яка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісних позовних вимог та просила задовольнити зустрічні позовні вимоги та визначити місце проживання дитини разом з батьком. Додатково зазначила про те, що батько не з`явився у судове засідання оскільки перебуває на роботі. Також зазначила про те, що у дитини з батьком існує тісний емоційний зв`язок, проте ОСОБА_1 забороняє сину спілкуватися з батьком та у 2023 році забрала дитину з тренування і після цього виїхали з ним на Західну Україну. При цьому, ОСОБА_1 з сином та її новим чоловіком проживають на орендованій квартири, ОСОБА_1 не працює, стабільного доходу не має. Водночас, батько дитини ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, має власне житло, отже, має можливість забезпечити дитині комфортні умови та забезпечити усім необхідним. Крім цього, син проявляє прихильність до батька, який в свою чергу, ніколи не забороняв та не чинив перешкод у спілкуванні сина із матір`ю. До того, як син проживав з батьком, ОСОБА_3 відвідував спортивні секції, не пропускав заняття у школі. Проте, після того, як ОСОБА_3 почав проживати з матір`ю, ОСОБА_2 неодноразово телефонував класний керівникОСОБА_3 та повідомляв про те, що ОСОБА_3 пропускає онлайн-заняття у школі. Також адвокат Говіна Л.В., зазначила про те, що ОСОБА_3 має проблеми з зором та постійно перебував під наглядом лікаря, який знаходиться у м.Запоріжжі. На питання адвокат Говіної Л.В. про те, чи перебуває ОСОБА_3 на Західній Україні під наглядом лікаря - адвокат Соколова Н.І. повідомила про те, що, як їй повідомляла ОСОБА_1 , наразі в країні війна, і після її закінчення та повернення до м.Запоріжжя вона разом з сином відвідає лікаря.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, будучі належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, разом з цим, в матеріалах справи наявна заява представника третьої особи про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення з урахуванням прав та інтересів дитини.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, будучі належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, разом з цим, в матеріалах справи наявна заява представника третьої особи про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення з урахуванням прав та інтересів дитини.

Заслухавши думку учасників справи, заслухавши пояснення свідків, дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1144, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони по справі мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 жовтня 2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Після розлучення батьків малолітній ОСОБА_3 залишився проживати із матір`ю ОСОБА_1 . З листопада 2022 року ОСОБА_3 забажав проживати із батьком.

Однак, у 2023 році ОСОБА_1 виїхала разом із сином на Західну Україну.

Як вбачається з матеріалів справи наразі між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст. ст. 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства").

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За приписам ч.ч. 1, 2 ст.161 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як вбачається з матеріалів справи позивач за первісним позовом ОСОБА_1 зареєстрована за дресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2023/001741432 від 27.02.2023 відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Малолітній ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади №2023/001741438 від 27.02.2023 року.

Як вбачається з Акту обстеження умов проживання позивача за первісним позовом складеного Відділом Служби (управління) у справах дітей по Комунарському району Запорізької міської ради від 10.03.2023 року квартира у якій проживає позивач, за адресою: АДРЕСА_1 складається із двох кімнат, квартира обладнана всіма необхідними меблями та побутовою технікою, наявне спальне місце, є місце для навчання та розвитку дитини. У квартирі мешкають: ОСОБА_1 , 1991 р.н., ОСОБА_5 , 1967 р.н., ОСОБА_6 , 1937 р.н.

Під час обстеження житлових умов ОСОБА_1 повідомила, що листопада 2022 року син ОСОБА_3 проживає разом із батьком, мати та син не зустрічалися по причині зайнятості матері у пошуку роботи та недовченістю із батьком дитини.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачу за первісним позовом ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором дарування квартири від 16 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І., зареєстрованого в реєстрі за №6519, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 134570072 від 16.08.2018 року.

ОСОБА_2 працює на посаді начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі та отримує стабільний дохід, що підтверджується копією трудової книжки серія НОМЕР_3 та довідкою про доходи за 2023 рік.

За місцем роботи та проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно, про що суду надано відповідні характеристики.

Відповідно до характеристики Запорізького класичного ліцею від 02.03.2023 року малолітній ОСОБА_3 є учнем 3-А класу вказаного закладу. Батько дитини є головою батьківського комітету, присутній на батьківських зборах, бере активну участь у класних та позашкільних закладах, зацікавлений інтелектуальним і фізичним розвитком дитини.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4).

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається із висновку наданого районною адміністрацією по Вознесенівському району Запорізької міської ради від 02.05.2023 № 01-10/705 06.04.2023 відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно з Запорізьким міським центром соціальних служб здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якого встановлено, що умови проживання задовільні, для малолітнього ОСОБА_3 підготовлено все необхідне для проживання та виховання. За повідомленням батька малолітній ОСОБА_3 перебуває на Західній України.

Відповідно до оцінки потреб родини ОСОБА_3 , в родині відсутні складні життєві обставини, батьківський потенціал ОСОБА_2 на належному рівні.

Згідно з листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 07.04.2023 №0645/01-08 дитина вчасно проходить профілактичні огляди, щеплення за віком.

У зв`язку із тим, що на час підготовки висновку достеменно невідомо, з якого часу і з ким перебуває ОСОБА_3 , що унеможливило об`єктивне та неупереджене з`ясування думки дитини з питання визначення місця проживання дитини, перевірки умов його проживання за фактичним місцем перебування, комісія дійшла висновку щодо неможливості визначення місця проживання дитини.

Аналогічний висновок було надано органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 03.11.2023 №2482/01-37/1902.

З системного аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

В той же час, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 487/2001/19-ц (провадження № 61-12667св20) зазначено: «закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією. Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності».

Як зазначається у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Разом з цим, позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 не була забезпечена можливість заслухати думку малолітньої дитини ОСОБА_3 у судовому засіданні, оскільки, як повідомив у судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Соколова Н.І., ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 перебувають на Західній Україні та ОСОБА_1 вважає, що виклик сина до суду завдасть йому спихологічної травми, вважає, що син повинен проживати разом з нею, а тому заперечує проти виклику його у судове засідання та не забезпечить його участь у судовому засіданні.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зазначили про те, що коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали разом у них були добра родина. Після того, як вони розлучилися, їх спільний син ОСОБА_3 мешкав разом з батьком, який займався його вихованням та забезпечував усім необхідним. Після того, як у 2023 році ОСОБА_1 забрала ОСОБА_3 з тренування та відвезла на Західну Україну, ОСОБА_3 перестав відвідувати спортивні секції та почав пропускати онлайн-заняття у школі.

Враховуючи інтереси малолітньої дитини, приймаючи до уваги вік дитини та встановлені судом обставини, а саме, що дитина ОСОБА_3 проживав із батьком у квартирі, яка належить йому на праві приватної власності, батько дитини працює, позитивно характеризується, як за місцем роботи та і за місце проживання, отримує стабільний дохід, має можливість у повному обсязі створити всі необхідні умови для виховання, проживання та нормального розвитку дитини, разом з цим, суд бере до уваги те, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 власного житла не має, проживає у орендованому житлі, не працевлаштована, а тому, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог та задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1073,60 грн., підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 76-89, 141, 263-265, 354, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району м.Запоріжжя, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м.Запоріжжя, про визначення місця проживання дитини з матір`ю - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району м.Запоріжжя, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м.Запоріжжя, про визначення місця проживання дитини з батьком - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 березня 2024 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач за первісним позовом: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Третя особа 1: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району м.Запоріжжя (, адреса: м.Запоріжжя, вул.Сєдова, буд.5).

Третя особа 2: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м.Запоріжжя (, адреса: м.Запоріжжя, вул.Чумаченка, буд.32).

Суддя: А.Б. Алєксєєнко