ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 березня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/1401/23

Головуючий у першій інстанції Олещенко В. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/392/24

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця на період її навчанні у Національному університеті «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка IV рівня акредитації до 30 червня 2027 року.

Заявлені вимоги мотивовано тим, що спільна з відповідачем донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання на денній формі у Національному університеті «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка IV рівня акредитації. Характер та специфіка начального процесу не дають їй можливості паралельно з навчанням працювати, отже вона потребує матеріальної допомоги батьків. Указує на те, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, надавати фінансову допомогу повнолітній доньці може.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 6 вересня 2023 до закінчення навчання (30 червня 2027 року), але не більш ніж до досягнення дитиною 23 років. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 вересня 2023 року та до закінчення навчання (30 червня 2027 року), але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 років.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів є завищеним, оскільки при вирішенні спору не враховано, що ОСОБА_3 навчається на держзамовленні у Національному університеті «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка IV рівня акредитації та отримує стипендію, а у зв`язку з дистанційним режимом навчанням не потребує додаткових витрат на проїзд до університету, проживання в гуртожитку тощо. Позивачка працює та має дохід, тому в силу положень ст. 141 СК України, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» також зобов`язана матеріально утримувати сторін доньку.

ОСОБА_2 зазначає, що за станом здоров`я потребує лікування, його попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади 23 січня 2024 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, і з огляду на відсутність на підприємстві вакантних посад, відповідач буде позбавлений джерела доходу.

Скаржник вважає, що поза увагою при вирішенні спору залишився стан його здоров`я та матеріальне становище, рівний обов`язок батьків утримувати дитину, відсутність у матеріалах справи доказів, які б свідчили про наявність у нього заробітку (доходу), який би надавав можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу).

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 у встановлений судом строк не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суду змінити в частині визначеного судом розміру аліментів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції у повній мірі таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував стан здоров`я і матеріальне становище дитини і відповідача, можливість надання утримання другим з батьків, обставини цієї справи, і дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 вересня 2023 року та до закінчення навчання (30 червня 2027 року), але не більш, ніж до досягнення дитиною 23 років.

З висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі 1/4 частини заробітку не може погодитись апеляційний суд, зважаючи на наступне.

У справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить довідка Олешнянського старостинського округу Добрянської селищної ради від 04 вересня 2023 року № 344 (а.с. 12).

Довідкою Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка від 08 вересня 2023 року № 8 підтверджено, що ОСОБА_3 дійсно є студенткою 1 курсу факультету дошкільної, початкової освіти і мистецтв, денної форми навчання, за рахунок держзамовлення з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року (а.с. 13).

Звернувшись з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, позивачка зазначала, що донька сторін навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, що унеможливлює працевлаштування, перебуває на її повному утриманні, а відповідач, будучи батьком, може надавати фінансову допомогу на період навчання доньки.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України.

За правилами ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Виходячи зі змісту наведених норм та проаналізувавши наявні матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 , яка на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання на 1 курсі факультету дошкільної, початкової освіти і мистецтв Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка. Відповідач визнає та не заперечує обов`язок щодо утримання доньки, яка продовжує навчання, але не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів.

ОСОБА_2 , стверджуючи, що, районним судом не досліджено його стан здоров`я та матеріальний стан, додав до апеляційної скарги копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_2 від 16 листопада 2023 року, за якою йому встановлено певний діагноз (а.с. 49-52); копію попередження філії «Городнянського лісового господарства» Північного лісового офісу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліки України» від 20 листопада 2023 року про скорочення чисельності працівників та майбутнє звільнення верстатника Добрянського нижнього складу ОСОБА_2 із займаної посади 23 січня 2024 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. У цьому попередженні зазначено також про відсутність станом на 23 січня 2024 року на підприємстві будь-яких інших вакантних посад або інших робіт (а.с. 53).

Апеляційний суд, беручи до уваги зазначені докази, виходить з наступного.

Як наголошено в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-81, 83, 84, 87, 228, 229, 235, 243, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують).

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції указав, що при визначенні розміру аліментів враховано стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, проте на час ухвалення оскаржуваного рішення відповідні докази у матеріалах справи були відсутні. Позивачкою також не доведено та належно не обґрунтовано можливість відповідача сплачувати аліменти на навчання повнолітньої дитини саме у заявленому нею розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу).

Колегія суддів, оцінивши можливість дослідження нових доказів приходить до висновку, що додані відповідачем до апеляційної скарги докази (копія картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_2 від 16 листопада 2023 року та попередження про скорочення чисельності працівників від 20 листопада 2023 року), які підтверджують стан здоров`я і матеріальний стан відповідача, є достовірними, оскільки на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а отже мають виключне значення для її правильного вирішення.

Таким чином, додані відповідачем до апеляційної скарги докази оцінюються апеляційним судом у сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_3 навчається у навчальному закладі на держзамовленні, отримує стипендію, її навчальний процес здійснюється дистанційно, а також стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_2 , якого попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, рівний обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, має становити 1/4 частину всіх видів доходу відповідача.

Доводи позову про те, що аліменти на утримання ОСОБА_4 мають становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, належними доказами не підтверджено, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що забезпечення витрат на навчання дитини необхідно саме у заявленому ОСОБА_1 розмірі. Навіть у випадку відсутності заперечень ОСОБА_2 у суді першої інстанції щодо заявлених вимог, на позивачку покладався обов`язок належними доказами довести їх обґрунтованість, а на суд першої інстанції вмотивувати аргументи, наведені ОСОБА_1 щодо підстав їх задоволення.

Лише факт отримання відповідачем доходу не є підставою для стягнення з нього аліментів у заявленому позивачкою розмірі, оскільки саме на ОСОБА_1 покладено обов`язок доведення розміру суми коштів, необхідної на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Отже, розмір аліментів на навчання повинен буди достатнім та необхідним, проте суд зауважує, що такий розвиток має забезпечуватись не лише за рахунок аліментних платежів, а і за рахунок доходів позивачки.

Ураховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що доводи відповідача про помилковість визначеного судом першої інстанції розміру аліментів на утримання повнолітньої донька, яка продовжує навчання, знайшли підтвердження. Апеляційний суд вважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, як про це просить заявник. Такий розмір аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості, буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Відповідно до статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не є сталим і може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, апеляційний суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 слід змінити, зменшивши розмір аліментів до стягнення з відповідача на користь позивачки із 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до 1/8 частини.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

За подання позовної заяви до сплати належав судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Позивачка ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Оскільки апеляційний суд змінює розмір стягнутих аліментів, задовольняючи частково позовні вимоги, належить також змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутого з ОСОБА_2 на користь держави судового збору, зменшивши його суму з 1073,60 грн до 536,80 грн.

При зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_2 сплачено 1610,40 грн судового збору (а.с. 36). У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_2 , останньому належить компенсувати у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1610,40 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2023 року в частині визначеного судом розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та розміру судового збору змінити.

Зменшити визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, які стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 1/4 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Зменшити визначену судом першої інстанції суму судового збору, яку стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави, з 1 073,60 грн до 536,80 грн.

Компенсувати ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1 610 (одну тисячу шістсот десять) грн 40 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко