КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 355/1290/23 Головуючий у 1 інстанції: Чехов С.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд в складіколегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Кафідової О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Ходіної Надії Володимирівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Баришівського районного суду Київської області від 27травня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 10 грудня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» був укладений електронний договір №5198587 про надання споживчого кредиту. Договором передбачено, що сума кредиту складає 25000,00 грн., строк кредиту складає 10 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Також договором передбачено, що строк кредиту може бути продовжений у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за кредитним договором виконало та надало йому кредитні кошти, шляхом зарахування їх на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . 20 грудня 2021 року ОСОБА_1 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредитних коштів та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору. Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом був продовжений на 90 календарних днів. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» як фактором був укладений договір факторингу №18.04/23-Ф. Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за укладеним із ОСОБА_1 кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило ОСОБА_1 на зазначену ним при укладанні кредитного договору електронну адресу. На час звернення до суду заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору склала 61100,00 грн., з яких: 25000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 36100,00 грн. - заборгованість по процентам, які ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» і просило стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 27 травня 2024 року позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість в розмірі 61100,00 грн., а також судовий збір в розмірі 2147,20 грн. і витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставини, що мають значення для справи. Суд першої інстанції безпідставно прийняв справи надані у ході розгляду ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» докази після подання до суду позовної заяви без зазначення про неможливість їх подати разом з позовною заявою. У порушення процесуальних норм суд також задовольнив подане після подання позовної заяви клопотання ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про витребування доказів. Позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не було доведено реєстрації ОСОБА_1 за допомогою ІТС ТОВ «Авентус Україна», входу його на вебсайттовариства, створення особистого кабінету та здійснення ним необхідного для отримання кредиту всього алгоритму дій. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надало доказу направлення примірнику договору про надання споживчого кредиту відповідачу. ОСОБА_1 заперечує отримання коштів на належниййому банківський рахунок. Твердження ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», що переказ коштів на банківську картку підтверджується довідкою платіжного провайдера не доводить належність банківської картки ОСОБА_1 . З доданої до позову довідки АТ КБ «Приватбанк» про переказ коштів неможливо встановити ані власника рахунку/картки, ані даних по здійсненій операції, а також даних стосовно кредитного договору, за яким здійснювались перекази. тому довідка АТ КБ «Приватбанк» про переказ коштів не є належним та допустимим доказом факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не заявляло клопотання про витребування від АК КБ «ПриватБанк» інформації про належність платіжної картки відповідачу та підтвердження зарахування грошових коштів у розмірі 25000,00 грн. Апелянт звертає увагу на те, що п. 1.4 договору № 5198587 про надання споживчого кредиту від 10 грудня 2021 року передбачено, що строк кредиту складає 10 днів. Позивач не надав суду достатніх, достовірних та допустимих доказів того, що сторони погодили і відповідач дав згоду на автопролонгацію договору після 20 грудня 2021 року і продовження строку кредиту, а відповідні зміни строку користування кредитом та процентної ставки були відображені в особистому кабінеті клієнта. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновків, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тому ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» безпідставно нарахувало проценти після вказаної дати. Відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит) підлягають стягненню проценти за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день за період з 10 грудня 2021 року по 20 грудня 2021 року, тобто в межах строку кредитування, що становить 4750,00 грн.

Представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 . Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 грудня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір №5198587 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.1.2 догвору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язався одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктами 1.3, 1.4, 1.5.1 ,1.6 договору визначено, що сума кредиту складає 25 000 грн.; строк кредиту 10 днів, дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору; стандартна процентна ставка становить 1,90% в день; мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (а.с.80-89 т. 1).

Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №5198587 від 10 грудня 2021 року строк кредитування становить 10 днів, проценти за користування кредитом складають 4750,00 гривень, реальна річна процентна ставка складає 57108,97% річних, загальна вартість кредиту складає 29750,00 грн.,сума платежу за розрахунковий період складає 29750,00 грн. (а.с.90 т. 1).

Пунктом 2.1 договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Вказаний договір був підписаний сторонами, зокрема ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М191562 10 грудня 2021 року. У такий же спосіб був підписаний додаток № 1 до договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» та паспорт споживчого кредиту (а.с. 89, 90 т. 1).

Відповідно до копії паспорта споживчого кредиту ОСОБА_1 був ознайомлений з інформацією про контактні дані кредитодавця з умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядком повернення кредиту. Погоджуючись з паспортом, відповідач ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором М191562, 10 грудня 2021 року (а.с.93-97 т. 1).

18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18 квітня 2023 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №5198587 від 10 грудня 2021 року, в загальному розмірі 61100,00 грн., з яких: 25000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 36100,00 грн. - заборгованість по процентам (а.с. 51-79 т. 1).

Суд першої інстанції дійшов визнав законними та обґрунтованими позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Стягнув з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 61100,00 грн.

У повному обсязі з рішенням суду колегія суддів погодитися не може.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження законності позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало копію договору №5198587 про надання споживчого кредиту від 10 грудня 2021 року укладеного в електронній формі між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №5198587 від 10 грудня 2021 року, а також паспорта споживчого кредиту.

Зі змістом вказаних документів вбачається, що вони були підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М191562 10 грудня 2021 року.

На підставі укладеного договору ТОВ «Авентус Україна`було перераховано кредитні кошти за на платіжну картку, реквізити якої були зазначені ОСОБА_1 у договорі № НОМЕР_1 .

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів того, що він не звертався до ТОВ «Авентус Україна» за укладенням договору про надання споживчого кредиту, не підписував відповідних договір, а також не отримував кредитні кошти. Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованості.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на недоведеність укладення ОСОБА_1 договору №5198587 про надання споживчого кредиту від 10 грудня 2021 року з ТОВ «Авентус Україна» та отримання ним кредиту. Судом встановлено, що кредитний договір , Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором та паспорті споживчого кредиту були підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором М191562.

У договорі були зазначені особисті дані ОСОБА_1 - реквізити банківської картки, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання, електронна пошта та номери телефонів, зокрема і номер телефону НОМЕР_2 , який в подальшому був зазначений і у відзиві на позовну заяву (а.с. 80-90, 93-97 ,144 т. 1).

Також суду надані належні докази надання ОСОБА_1 кредитних коштів ТОВ «Авентус Україна» на підставі вказаного договору. Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надав видану відповідно до договору №4412 від 15 липня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» довідку КБ «Приватбанк» про успішне здійснення за дорученням ТОВ «Авентус Україна» платежів через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанк на картку клієнта НОМЕР_1 на суму 25000 грн. (а.с.16-25 т. 1).

З урахуванням заперечень ОСОБА_1 щодо недоведеності отримання ним кредиту, за клопотанням ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суд першої інстанції витребував інформацію у АТ КБ «Приватбанк». Згідно довідки від 10 квітня 2024 року №20.1.0.0.0/7-240404/50617 АТ КБ «Приватбанк» підтвердило, що платіжна картка за № НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 , на цю платіжну картку 10 грудня 2021 року дійсно були зараховані грошові кошти в сумі 25000 грн. Вказана довідка була підписана уповноваженою особою АТ КБ «Приватбанк» та посвідчена печаткою банку (а.с.37 т. 2).

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про безпідставність витребування судом першої інстанції вказаних доказів. Докази були витребувані з урахуванням заперечень відповідача, а тому дії суду не порушують процесуальних прав відповідача.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що банківська картка з наведеним реквізитами йому не належить. Із заявами до правоохоронних органів щодо вчинення шахрайських дій або незаконного використання його даних відповідач не звертався.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення із ОСОБА_1 процентів за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення із ОСОБА_1 процентів за користування кредитом в сумі 36100,00 грн., суд першої інстанції не врахував, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.

Відповідно до доданих до позовної заяви розрахунків ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за відсотками, які були нараховані з 10 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року (а.с. 98-102 т. 1).

Разом з тим, п. 1.4. договору №5198587 про надання споживчого кредиту від 10 грудня 2021 року визначено, що строк кредиту становить 10 днів.

Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до договору. У вказаній Таблиці також визначено строк кредитування 10 днів - з 10 грудня 2021 року по 20 грудня 2021 року, із зазначенням, що, виходячи із суми кредиту 25 000,00 грн., розмір процентів за користування кредитом складе 4750,00 грн., загальна сума за розрахунковий період - 29750,00 грн. (а.с. 90).

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» посилалося на пролонгацію строку кредиту відповідно до положень п. 4 договору. Проте зазначення у договорі про можливість пролонгації стоку кредиту не вказує на продовження сторонами строку користування кредитом, оскільки такий строк визначений п. 1.4. договору, і з урахуванням визначеного строку сторонами було розраховано загальну вартість кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит. Позивач не надав доказів відображення зміни умов договору щодо строку кредитування та нової дати повернення кредиту в особистому кабінеті споживача, як це передбачено п. 6.1. договору.

Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» мало право на нарахування ОСОБА_1 процентів за користування кредитом виключно в межах строку кредитування, визначеного п. 1.4. договору, тобто по 20 грудня 2021 року. А тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягала стягненню заборгованість за договором №5198587 про надання споживчого кредиту від 10 грудня 2021 року в розмірі 29750,00 грн., з яких: 25 000,00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 4750,00 грн. - заборгованість по процентам.

Враховуючи викладене, рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 травня 2024 року підлягає зміні в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а також в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог (позов задоволений на 49%) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» має право на відшкодування за рахунок відповідача 1052,13 грн. судового збору за подання позовної заяви (2147,20 грн. х 49%).

ОСОБА_1 має право на відшкодування за рахунок ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 657,04 грн. судового збору за подання апеляційної скарги (1288,32 грн. х 51%).

Як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» також заявляло вимоги про відшкодування понесених на підставі договору про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10 липня 2023 року з адвокатом Столітнім М.М. витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.,

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 не навів доводів про неспівмірність зазначеного позивачем розміру витрати на правничу допомогу або на спростування підстав для їх відшкодування.

З урахуванням принципу пропорційності, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягає стягненню 4900,00 грн. витрат на правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заявило про відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8000,00 грн. На підтвердження таких витрат ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало укладений з адвокатом Крюковою М.В. договір про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07 липня 2022 року, копію сформованого адвокатом Крюковою М.В. звіту від 11 вересня 2024 року про надання правової допомоги згідно договору №07/07-2022 від 07 липня 2022 року, ордер на надання адвокатом Крюковою М.В. правничої (правової) допомоги, довіреність на ім`я ОСОБА_3 , копію платіжної інструкції № 5750 від 11 вересня 2024 року. Відповідно до наданих документів вартість витрат на правничу допомогу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в суді апеляційної інстанції, яка відповідно до звіту полягала в надання оцінки документам та складання відзиву на апеляційну скаргу, склала 8 000 грн.

ОСОБА_1 не подав клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу. А тому пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягає стягненню також 3920,00 грн. витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Ходіної Надії Володимирівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Змінити рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 травня 2024 року в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» а також в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором №5198587 про надання споживчого кредиту від 10 грудня 2021 року в розмірі 29750,00 грн., з яких: 25 000,00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 4750,00 грн. - заборгованість по процентам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 1052,13 грн. судового збору за подання позовної заяви, витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 4900,00 грн. та витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3920,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 657,04 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Кафідова О.В.