Єдиний унікальний номер судової справи: 473/4162/23
Номер провадження 22-ц/812/415/24 Суддя - доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Темнікової В.І., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.,

за участю: представника позивача - Крюкової М.В., представника відповідача - адвоката Ліпатова С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Ліпатовим Сергієм Володимировичем

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 січня 2024 року, ухваленого під головуванням судді - Лузан Л.В., в приміщенні того ж суду по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (надалі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 29 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4844128 про надання споживчого кредиту, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 15 100 грн. строком на 26 днів (з можливістю продовження вказаного строку). В свою чергу, відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі: стандартна процентна ставка 1,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом (застосовується у разі порушення позичальником строку повернення кредиту); знижена процентна ставка 1,805 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом (застосовується в межах строку кредитування та за умови належного виконання позичальником своїх зобов`язань, а також у разі досягнення сторонами умов щодо пролонгації кредитного договору протягом цього строку).

21 червня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 21-06/2022, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з договору № 4844128 від 29 вересня 2021 року.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором належним чином жодному з кредиторів, виникла заборгованість у розмірі 48 330, 40 грн., з яких: 15 100 грн - заборгованість за кредитом; 33 230, 40 грн. - заборгованість за процентами, яку позивач просив суд стягнути з відповідача.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних за період прострочення виконання зобов`язання (з 24 січня 2022 року по 19 травня 2023 року) у розмірі 2 006, 04 грн., а також інфляційні втрати (за лютий 2022 року - березень 2023 року (включно)) у розмірі 12 130, 92 грн.

У письмових поясненнях представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Ліпатов С.В., посилаючись на відсутність в матеріалах справи платіжного доручення на підтвердження обставин перерахування ТОВ «Авентус Україна» на платіжну картку відповідача кредитних коштів згідно договору №4844128 від 29 вересня 2021 року, недоведеність розміру кредитної заборгованості, просив відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити, вважаючи їх обґрунтованими та доведеними.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 січня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 в частині стягнення 3 % річних, інфляційних втрат залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 січня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4844128 від 29 вересня 2021 року, станом на 23 січня 2022 року в розмірі 48 330,40 грн, в тому числі, заборгованість за кредитом у розмірі 15 100 грн., заборгованість за процентами - 33 230, 40 грн. та 12 147,20 грн. судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що договір про надання споживчого кредиту № 4844128 від 29 вересня 2021 року було укладено між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі в якому сторони узгодили умови цього Договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість на суму 48 330,40 грн, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими. Доказів, які б спростовували висновки суду відповідачем не надано. Крім того, стягуючи з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., суд послався на наявність доказів на підтвердження надання вказаної допомоги та відсутність заяви відповідача щодо не співмірності понесених судових витрат зі складністю справи тощо.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Ліпатов С.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не підтверджено належними доказами факту надання кредитних коштів ТОВ «Авентус Україна» ОСОБА_1 , а відтак вимоги позивача є недоведеними.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Також, зазначало, що Договір було вчиненні в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Обставини укладення вказаних договору апелянт не спростовував належними допустимими доказами, не надав банківської виписки на спростування перерахунку коштів. Кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № НОМЕР_1 . Проценти нараховано правомірно в межах погодженого строку надання кредиту відповідно до умов Договору. Крім того, просило стягнути з відповідача витрати на надання професійної правничої допомоги в апеляційній інстанції у розмірі 8000 грн.

Заслухавши суддю - доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 29 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4844128 про надання споживчого кредиту підписаний позичальником електронним підписом відтвореним шляхом використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора (а.с. 11-16).

За умовами вказаному договору відповідачу надано кредит у розмірі 15 100 грн. шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту, з терміном користування 26 днів (з можливістю продовження вказаного строку).

В свою чергу, відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі: стандартна процентна ставка 1,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом (застосовується у разі порушення позичальником строку повернення кредиту); знижена процентна ставка 1,805 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом (застосовується в межах строку кредитування та за умови належного виконання позичальником своїх зобов`язань, а також у разі досягнення сторонами умов щодо пролонгації кредитного договору протягом цього строку).

Пунктом 4.3. Договору передбачено порядок автопролонгації строку кредиту.

Сторони домовилися, що у випадку якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п.4.3.1).

Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору (п.4.3.2).

Укладання цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток, Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», і тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до особистого кабінету (п.1.1. Договору).

У пункті 10.6 Договору зазначено, що цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.

Як убачається із Договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «С88896» що підтверджується розділом 11 Договору «Реквізити сторін».

Отже, Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

Відповідно до Алгоритму дій споживача в телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з інформацією необхідною для отримання кредиту, яка розміщена на офіційному веб-сайті, а саме зайшовши на Веб-сайт знайомиться з текстом примірного кредитного договору. Надалі відповідач проходить реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системи ТОА «Авентус Україна». Потім для безпосереднього оформлення кредиту відповідач в ІТС обирає бажану суму кредиту та строк кредитування, ознайомлюється з текстом примірного кредитного договору, що пропонується для укладення. Після прийняття ТОВ «Авентус Україна» позитивного рішення щодо надання кредиту ОСОБА_1 . Товариство зробило йому пропозицію в особистому кабінеті укласти кредитний договір, якій містить усі істотні умови і якими відповідач ознайомився до моменту укладення. Після прийняття відповідачем умов кредитного договору з ним було укладено договір, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатором «С888961», після чого останній отримав кредит на свою платіжну картку.

Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні ч. 3 п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Отже, інформаційно - телекомунікаційною системою Товариства роз`яснюється Позичальнику, що у разі його згоди, необхідно ввести одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства і відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі та натиснути кнопку «ТАК», що одночасно є підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, як і було зроблено з відповідачем.

Договір про надання споживчого кредиту № 4844128 від 29 вересня 2021 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту в електронній формі. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіну і пароля особистого кабінету договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.

ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 4844128 від 29 вересня 2021 року та за допомогою платіжного провайдера ТОВ ФК «Вей Фор Пей» здійснило переказ грошових коштів на суму 15 100 грн. на платіжну картку НОМЕР_2 , код авторизації 917978, що підтверджується довідкою від 22 червня 2022 року (а.с.54-58).

Зарахування грошових коштів на суму 15 100 грн. на платіжну картку НОМЕР_2 , яку ємітовано на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» також підтверджено інформацією АТ КБ «Приватбанк» від 13.12. 2023 року (а.с.154, 156), що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Авентус Україна».

За такого на підставі наявних в матеріалах справи доказів суд першої інстанції вірно вважав доведеними факт укладання ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 договору про надання кредитної лінії в електронній формі та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме надання грошових коштів ОСОБА_1 у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Доказів, які б заперечували факт перерахування ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» згідно договору ВП-200417-1 від 20 квітня 2017 року за дорученням ТОВ «Авентус Україна» кредитних коштів ОСОБА_1 , останнім не надано.

Отже, відповідачем отримання коштів за договором№4844128 від 29 вересня 2021 року в розмірі 15 100 не спростовано.

Також відповідачем не надано доказів, повернення отриманих у кредит коштів кредитору.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачем не виконувалися умови договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість по кредиту, яка станом на 23 січня 2022 року становила на загальну суму 48 330, 40 грн. з яких: 15 100 грн. заборгованість по основному боргу, 33 230,40 грн. - заборгованість за відсотками, що вбачається із розрахунку ТОВ «Авентус Україна» (а. с. 17-23).

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

21 червня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 21-06/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому право вимоги, а останній приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників строк зобов`язання за якої настав або виникне в майбутньому (а.с.26-29).

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (п.1.1.)

Пунктом 1.2 Договору факторингу перебачено, що перехід до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно Акту прийому - передачі інформації згідно Реєстру Боржників за Договором Факторингу №21-06/2022 від 21 червня 2022 року Фактор прийняв право вимоги по Боржниках у кількості 1039. Загальна сума простроченої заборгованості складає 30 500 289,17 грн (а.с.30).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 21 червня 2022 року до договору факторингу №21-06/2022 до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №4844128, загальна сума заборгованості - 48 330,40 грн., з яких: 15100 грн - заборгованість по основному боргу, 33230,40 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.24).

З огляду на викладені вимоги закону та встановлені судом обставини суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення з нього заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4844128 від 29 вересня 2021 року, укладеним між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» у розмірі 48 330,40 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на не доведення належними доказами факту надання кредитних коштів ТОВ «Авентус Україна» первісним кредитором відповідачу не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, пунктом 2.1. договору про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2021 року сторони погодили, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Як встановлено матеріалами справи 29 вересня 2021 року саме на вказану вище платіжну картку, яка емітована на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» і було перераховані грошові кошти у сумі 15 100 грн., яка обумовлена договором про надання споживчого кредиту. Протилежного матеріали справи не містять. Доводів щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу апеляційна скарга не містить, а відтак рішення суду в цій частині не було предметом розгляду.

Що стосується витрат на надання професійної правничої допомоги представником позивача під час апеляційного розгляду то колегія виходить з наступного.

Відповідно до частин 1,3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно із частиною першою статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За положеннями статті 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами».

У справі, яка переглядається у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Крюкова М.М. просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмір 8000 грн., який визначено у звіті про надання правової допомоги від 19 лютого 2024 року.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвокатом Крюковою М.В. до відзиву на апеляційну скаргу надано копію ордеру від 20 лютого 2024 року, копія договору про надання правової допомоги від 07 липня 2022 року №07/07/2022, копію звіту про надання правової допомоги від 19 лютого 2024 року згідно договору про надання правової допомоги від 07 липня 2022 року, копію платіжної інструкції № 2328 від 19 лютого 2024 року.

Так, за умовами Договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07 липня 2022 року укладеним між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Крюкової М.В. є надання клієнту правової допомоги, інформації, юридичної допомоги, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Встановлення обставин справи, збір та аналіз доказів та документів, формування правової позиції, складання та подання позовних заяв, клопотань, заяв, запе6речень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво інтересів Клієнта в судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах перед фізичними та юридичними особами, а також при виконанні рішень.

Колегія суддів враховує, що виходячи із конкретних обставин справи, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту та визначає конкретний вид документів, які необхідно скласти та подати до суду для захисту інтересів свого клієнта.

Слід зазначити, що п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Із матеріалів справи убачається, що дії, зазначені у звіті, а саме види правової допомоги у кількості 4 год., які складаються з правової експертизи документів та складання відзиву на апеляційну скаргу у справі, подання до суду вказаного відзиву та участь у суді апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги, відповідають умовам договору про надання правової допомоги та пов`язані з даною справою.

За таких обставин, враховуючи надані документи на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвокатом Крюковою М.В., а також відсутність будь-яких заперечень від відповідача та його представника щодо визначення розміру вказаних витрат, що є його процесуальним обов`язком, колегія вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягають стягненню витрати на надання професійної правничої допомоги під час апеляційного розгляду у розмірі 8000 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Ліпатовим Сергієм Володимировичем - залишити без задоволення.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 січня 2024 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» () витрати на надання професійної правничої допомоги під час апеляційного розгляду у розмірі 8000 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Н.О. Тищук

Повний текст постанови складено 15 березня 2024 року.