КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-з/824/438/2024
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2024 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Гижицької Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Романюка Івана Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просив: стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики, а саме 41 188 доларів США - основного боргу, 17 298,96 доларів США - нарахованих відсотків за користування позикою, 1 027,64 доларів США - відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 26 червня 2020 року у розмірі 41 188 доларів США, заборгованість за відсотками за користування позикою у розмірі 4 942 долара США 56 центів, суму нарахованих відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 1 027 доларів США 64 цента. В іншій частині вимог - у позові відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з указаним рішенням адвокат Вітер В.М. в інтересах ОСОБА_3 до якої приєдналася ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року апеляційну скаргу адвоката Вітер В.М. в інтересах ОСОБА_3 до якої приєдналася ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року залишено без змін.

19 лютого 2024 року через підсистему «Електронний суд» на адресу Київського апеляційного суду адвокатом Романюком І.М. в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу по 5 000 грн з кожного.

Заява обґрунтована тим, що між адвокатом Адвокатського об`єднання «ЛМК» та ОСОБА_1 25 січня 2022 року було укладено договір про надання правничої допомоги №149.

Вказує, що згідно доручення до договору №3 від 26 жовтня 2023 року між АО «ЛМК» та ОСОБА_1 узгоджено порядок надання правничої допомоги під час розгляду справи №753/17584/21 в апеляційному порядку. Визначено, що правову допомогу здійснюватиме адвокат Романюк І.М. та адвоката Леляк Я.О.

Зазначено, що відповідно до даного доручення до договору вартість послуг узгоджено у розмірі 10 000 грн.

Посилається на те, що відповідно до акта від 15 лютого 2024 року щодо приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №149 від 25 січня 2021 року ОСОБА_1 прийнято надані послуги з правничої допомоги на загальну суму 10 000 грн та 19 лютого 2024 року здійснено оплату, що підтверджується копією виписки по рахунку.

Заперечень на заяву від відповідачів не надійшло.

Вказано, що судом повністю задоволено вимоги позивача у зв`язку з чим на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на правничу допомогу за рахунок відповідача в повному обсязі.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду заяви повідомлялися у встановленому законом порядку. А тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи.

У відповідності до вимог статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Питання про відшкодування відповідачу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, не було вирішено колегією суддів при прийнятті постанови від 14 лютого 2024 року за результатом розгляду апеляційної скарги.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК Українивстановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи убачається, що 25 січня 2024 року між позивачем та адвокатом АО «ЛМК» в особі старшого партнера Романюка І.М. укладено договір про надання правничої допомоги № 149 (а.с. 100 -102 т. 2).

Заявляючи вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн позивач послалася на наступне.

Згідно доручення до договору №3 від 26 жовтня 2023 року між АО «ЛМК» та ОСОБА_1 вартість послуг узгоджено у розмірі 10 000 грн (а.с. 103 т. 2).

В акті щодо надання послуг до договору від 15 лютого 2024 року позивачем та адвокатом узгоджено, що за відзив на апеляційну скаргу - 2 год (вартість голини 2500 грн) - 5 000 грн та за участь у судовому засіданні - 2 год (вартість голини 2500 грн) - 5 000 грн (а.с. 103 т.2 на звороті).

З виписки про рух коштів по рахунку ФОП від 19 лютого 2024 року убачається про перерахунок 10 000 грн на рахунок адвоката (а.с. 104 т.2).

Посилаючись на зазначене, представник позивача вважав, що є підстави для стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в суму 10 000 грн з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як з особи, яка приєдналася до апеляційної скарги, оскільки доказами підтверджено надання професійної правничої допомоги у погодженому між адвокатом та клієнтом розмірі, а також здійснення позивачем оплати вказаних послуг.

Однак колегія суддів не повною мірою погоджується з аргументами заявника.

Положеннями частини 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Отже, колегія суддів, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшла висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з інших сторін, адже цей розмір, окрім іншого має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Окрім цього, колегія суддів враховує й ту обставину, що апеляційну скаргу відповідачів залишено без задоволення.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, значимості вчинених адвокатом дій, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції - 8 000 грн тобто по 4 000 грн, з кожного.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката Романюка Івана Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.

Ухвалити по справі додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) по 4 000 грн судових витрат на правничу допомогу, з кожного.

У задоволенні заяви у іншій частині відмовити.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: