Справа № 930/381/24
Провадження №2/930/330/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 року м.Немирів

Немирівський районий суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.,

представника позивача адвоката Кіцули В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю, в якому просить, в порядку поділу спільної часткової власності виділити їй у приватну власність житловий будинок «А», загальною площею - 30.6 кв.м., в тому числі житловою - 11.5 кв.м., до якого входить: «1-1» кухня площею 19.1 кв.м., «1-2» кімната площею 11.5 кв.м., та господарські будівлі і споруди: «Б» сарай, «Б1» літня кухня, «Б2» гараж, «Б2/під» погріб, розміщених по АДРЕСА_1 , та припинити право спільної часткової власності на даний житловий будинок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку, розміщеного по АДРЕСА_1 на підставі рішення Немирівського районного суду від 26 листопада 2004 року, Договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 18 травня 2023 року, посвідченого в цей же день нотаріально, та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав. Крім того, є в наявності Договір про встановлення порядку користування зазначеним житловим будинком, укладений нотаріально між нею та відповідачкою 20 жовтня 2023 року.

У вказаному житлового будинку позивачка проживає фактично з 1990 року - з моменту отримання у власність цього нерухомого майна.

Співвласником іншої 1/2 частини зазначеного вище житлового будинку є відповідачка - ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 , зазначає, що вказаний вище порядок володіння їхньою з відповідачем спільною частковою власністю створює на сьогоднішній день для позивачки, так і для відповідачки, додаткові незручності щодо: реєстрації третіх осіб у своєму житлі (необхідно отримувати дозвіл всіх співвласників будинку на реєстрацію/зняття з реєстрації), укладення відповідних договорів про комунальні послуги, оформлення субсидій, тощо. Тобто, фактично існує спір з відповідачкою щодо порядку права володіння даною нерухомістю.

10 серпня 2023 року ОСОБА_1 одержала Висновок щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна, який проведений суб`єктом господарювання - ФОП ОСОБА_3 . Відповідно до даного Висновку їй може бути виділено із загального будинку наступні приміщення: житловий будинок «А», загальною площею - 30.6 кв.м., в тому числі житловою 11,5 кв.м., до якого входить: «1-1» кухня площею 19.1 кв.м., «1-2» кімната площею 11.5 кв.м., та господарські будівлі і споруди: «Б» сарай, «Б1» літня кухня, «Б2» гараж, «Б2/під» погріб. За технічними показниками вказана 1/2 частина об`єкта нерухомого майна є відокремлена, мін окремий вхід і може бути виділені в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна.

Таким чином, на думку позивачки, вона є співвласником у спільній частковій власності, має право на виділ в натурі належної їй частки у цілому житловому будинку, розміщеному по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 13.02.2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Кіцула В.І. позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Відповідачка ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнали та не заперечувала щодо їх задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною 1статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що згідно паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області 04.02.2002 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в с.Дубмаслівка Немирівського району Вінницької області, з 21.12.2005 прописана за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 26.11.2004 за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок і господарські будівлі, які розташовані в АДРЕСА_1 .

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8459995 житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстрований за ОСОБА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу частки будинку від 18.05.2023 ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 частку в праві власності від цілого належного їй житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору про встановлення порядку користування від 20.10.2023 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є співвласниками спільної часткової власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 76,2 кв.м, в тому числі житловою 55,1, з якого ОСОБА_2 належить частка в праві власності від вказаного будинку, ОСОБА_1 належить частка в праві власності від вказаного будинку, уклали наступний порядок володіння та користування вказаним житловим будинком: у постійне користування ОСОБА_2 переходять: 60/100 частки житлового будинку під літ. «А», загальна площа частки становить 45,6 кв.м; у постійне користування ОСОБА_1 переходять: 40/100 частки житлового будинку літ. «А», загальна площа частки становить 30,6 кв. м, та в цілому господарські будівлі: «Б» сарай, «Б1» літня кухня, «Б2» гараж, «Б2/під» погріб.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав від 13.12.2023 за ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності зареєстрована 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки щодо показників житлового будинку, виданої ФОП ОСОБА_3 , станом на 10.08.2023 ОСОБА_1 відділяється частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 кв.м, житловою 11,5 кв.м., господарські будівлі: «Б» - сарай, «Б1» - літня кухня, «Б2» - гараж, «Б2/під» - погріб. Загальна площа об`єкта 74,5 кв.м. змінена на 76,2 кв.м. за рахунок уточнення площ.

На підставі висновку ФОП ОСОБА_3 від 10.08.2023 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за технічними показниками об`єкт може бути поділено.

У фактичне користування (власність) гр.. ОСОБА_2 відділяється: частина житлового будинку «А» загальною площею 45,6 кв.м., житловою 25,8 кв.м., ( АДРЕСА_2 ), господарські будівлі та споруди не відділяються.

У фактичне користування (власність) гр. ОСОБА_1 відділяється: частина житлового будинку «А» загальною площею 30,6 кв.м., житловою 11,5 кв.м. (пр№1-1 Кухня, 1-2 Кімната) та господарські будівлі Сарай «Б», Літня кухня «Б1», Гараж «Б2», погріб «Б/під».

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Як роз`яснено в П.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Відповідно до П.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року.

Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст.317, 321, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 95, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 356 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю - задовольнити.

У порядку поділу спільної часткової власності виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приватну власність житловий будинок «А» загальною площею 30,6 м2, в тому числі житловою площею 11,5 м2, до якого входить: «1-1» кухня площею 19,1 м2, «1-2» кімната площею 11,5 м2, та господарські будівлі і споруди: «Б» сарай, «Б1» літня кухня, «Б2» гараж, «Б2/під» погріб, розміщених по АДРЕСА_1 , та припинити право спільної часткової власності на даний житловий будинок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Повний текст рішення виготовлено 14.03.2024 року.

Суддя Т. Є. Войницька