КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гарницького Павла Петровичана ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року про ухвалення додаткового рішенні у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2023 року Солом`янським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду - 25 травня 2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 248,10 гр. судового збору на користь держави.

У червні 2023 року до суду від представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Гарницького П.П. до суду першої інстанції надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 гр. та витрат на відправку поштової кореспонденції.

В обґрунтування заяви представник заявника посилається на те, що в заяві про видачу судового наказу, окрім стягнення аліментів на утримання дітей, також просив стягнути витрати на правову допомогу, однак така вимога не була розглянута судом.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Гарницького Павла Петровича про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Гарницький П.П. звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з боржника ОСОБА_2 на користь заявника ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 20 000,00 грн, а також витрати на відправку поштової коремпонденції.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції про відмову у відшкодуванні витрат на правову допомогу прямо суперечать вимогам статті 137 ЦПК України. Вказує, що заявником подано до матеріалів справи докази понесення нею витрат, пов`язаних із розглядом даної справи і заявлено про це вимогу у заяві про видачу судового наказу. Те, що боржник не скористався своїм правом на скасування судового наказу не позбавляє можливості стягнення з боржника на користь заявника понесених останнім витрат на правничу допомогу.

Боржник не скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.

У судове засідання по розгляду апеляційної скарги учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника заявника - адвоката Гарницького П.П. надійшла заява про розгляд справи у відсутність заявника ОСОБА_1 та її представника.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частиною 1 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 165 ЦПК України визначений вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Згідно з частиною 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу (частина 3 статті 165 ЦПК України).

У своїй заяві про видачу додаткового рішення представник заявника Гарницький П.П., обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу, посилається на положення статті137 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина 2 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, однак справа, у межах якої постановлено оскаржувану ухвалу, розглянута в порядку наказного провадження та відповідно до частини 2 статті 42 ЦПК України учасниками у такій справі є заявник та боржник.

Розділом II ЦПК України, яким урегульовано порядок розгляду справ наказного провадження, який не містить положень, які б передбачали можливість розподілу витрат на правничу допомогу.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження, з урахуванням особливостей розгляду цих справ, такі судові витрати не відшкодовуються.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що наявні підстави для відмови у видачі додаткового рішення про стягнення судових витрат на правову допомогу, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Гарницького П.П. підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гарницького Павла Петровича - залишити без здоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 березня 2024 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.