Справа № 646/5119/24
№ провадження 2/646/2233/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.24 м.Харків

Червонозаводскький районний суду м. Харкова

у складі: головуючого судді Барабанової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), представник позивача адвокат Керімов Алік Замірович до ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа: Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 73) про встановлення факту батьківства, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з даним позовом, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Харкова та внести зміни до актового запису про народження №692 від 27 липня 2022 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), записати батьком ОСОБА_5 ОСОБА_4 , громадянин України.

В обґрунтування позову зазначає, що з березня 2021 року вона ОСОБА_1 (надалі за текстом - Позивач) проживала разом без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 та в травні 2021 року вони переїхали до її батьків, які на той момент проживали за адресою: АДРЕСА_4 .

У жовтні 2021 року вона дізналася про те, що вагітна та 08.07.2022 від відносин з ОСОБА_4 (біологічний батько), у них народилася донька ОСОБА_5 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане 27.07.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Дані внесені до свідоцтва про народження з її слів та за її бажанням відповідно до ч.1 ст.135 СК України та вказано її прізвище у графі прізвища батька, та ім`я вказано ОСОБА_4 .

Указом Президента України № 64/2022 на території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України ОСОБА_4 25.02.2022 вступив на військову службу до лав ЗСУ та виконував військові обов`язки із захисту Батьківщини. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув під час виконання завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини в результаті масового артилерійського та мінометного обстрілу позицій з боку російської федерації в районі н.п. Піщане, Харківської області.

За життя ОСОБА_4 , тобто біологічний батько, факт батьківства ОСОБА_5 визнавав та через перебування на військовій службі бачитися з донькою не мав можливості, при цьому зв`язок з нею підтримував та постійно цікавився розвитком їх спільної доньки.

Відповідач 1 та Відповідач 2 є батьками ОСОБА_4 та визнають факт батьківства онуки ОСОБА_5 з їх сином, приймають активну участь у вихованні онуки, як бабуся та дідусь, а вона у свою чергу не заперечує та сприяє і в подальшому сприятиме спілкуванню та побаченню із онукою.

Після загибелі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 продовжувала цікавитися про фізичний та моральний розвиток ОСОБА_5 , допомагає фінансово, направляє подарунки та вітання на свята, та відвідує онуку, що підтверджується скріншотами з листувань у месенджерах Позивача з Відповідачем 1 та виписок із банківських рахунків про перерахування коштів.

Наразі у зв`язку із тим, що факт батьківства загиблого ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_5 не встановлено, що позбавляє можливості у захисті майнових та немайнових законних інтересів дитини, зокрема для отримання пенсії по втраті годувальника, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про встановлення факту батьківства.

Встановлення факту батьківства ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_5 має юридичне значення, оскільки необхідне для подальшого оформлення належних документів, так як в іншому порядку окрім звернення до суду встановити факт батьківства неможливо.

Таким чином, у зв`язку із тим, що позивач з ОСОБА_4 (біологічним батьком) в офіційному шлюбі не перебували, при цьому проживали у фактичних шлюбних відносинах та під час спільного проживання без реєстрації шлюбу у них народилася спільна донька ОСОБА_5 , при цьому до актового запису про народження № 692 від 27 липня 2022 року внесено відомості відповідно до ч. 1 ст.135 СК України, тому позивач змушена звернутися до суду з метою визнання батьком ОСОБА_5 ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Керімов А.З у судовому засіданні вимоги позову підтримали у повному обсязі, які просили суд задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення.

Представник 3-ї особи: Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання також не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника, у вирішенні спору покладались на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_3 є її донькою. Загиблий ОСОБА_4 є її онуком. Позивачка ОСОБА_1 проживала разом з її онуком, бачила їх у дома її доньки. Потім у них народилась ОСОБА_7 , 08.07.2022. ОСОБА_8 їм повідомив, що він є батьком дитини. У шлюбі офіційно не перебували.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її донькою. Загиблий ОСОБА_4 проживав разом з її донькою як чоловік і дружина. Офіційно одружені вони не були. ОСОБА_4 є батьком дитини ОСОБА_7 . Він сам про це їм повідомив. Після мобілізації, він приїздив один раз та бачив дитину.

Вислухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, розглядаючи в межах заявлених вимог та на підставі поданих сторонами доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до вимог ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Стаття 130 СК України регламентує, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття). Таким чином, заява може бути подана певним колом осіб, зазвичай встановлення факту батьківства проводитися в порядку окремого провадження, а не позовного, проте, якщо встановлення факту батьківства зачіпає інтереси спадкоємців померлого, справа має бути розглянута в порядку позовного провадження.

Таким чином закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

З роз`яснень у абзаці 1 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз`яснено, що - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

З огляду на роз`яснення пункту 9 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Тобто, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття.

В пункті 13 вищевказаної Постанови Пленум Верховного Суду України зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог статей 77,78 ЦПК України.

Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та заінтересованих осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

При цьому також слід звернути увагу, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27 липня 2022 року.

З огляду на витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, у графі «батько» вказано « ОСОБА_10 », відомості про батька записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 27 лютого 2024 та сповіщенням сім`ї №21/0501/13/1/635 від 21.02.2024.

Також, на підтвердження своїх вимог заявниця надала скріншоти з листування у месенджерах з відповідачем ОСОБА_3 та виписки з банківських рахунків про перерахування коштів, з яких убачається, що після загибелі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 продовжувала цікавитися про фізичний та моральний розвиток ОСОБА_5 , допомагає фінансово, направляє подарунки та вітання на свята, та відвідує онуку.

Таким чином суд вважає встановленим, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , народженої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Враховуючи думку відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , які не заперечували проти задоволення позовних вимог позивача, оцінюючи досліджені в ході судового розгляду докази в сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, оскільки в актовому записі про народження дитини, відомості про батька зазначені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що в свою чергу позбавляє можливості заявнику оформити пенсію, у зв`язку із втратою годувальника, в інтересах малолітньої дитини.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з пунктом 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Таким чином, вимоги щодо зобов`язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89,141, 259, 263-265, 273, 279, 352, 354, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Керімов Алік Замірович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства задовольнити.

Встановити факт батьківства, а саме: що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Харкова.

Внести зміни до актового запису про народження № 692 від 27 липня 2022 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), а саме: у відомостях про батька дитини змінити: « ОСОБА_10 , громадянин України» на « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України».

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: В.В. Барабанова