Єдиний унікальний номер №333/5055/22
провадження №2/333/293/24
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Гудіна І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому посилається на те, що ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС Україна» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи №870 від 28.02.2017 видане Національним банком України. Також ТОВ «АВЕНТУС Україна» має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017 року №756.

27.01.2022 року між ТОВ АВЕНТУС Україна та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС Україна» укладено електронний Договір № 5028179 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС Україна» затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених їх на сайті: https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно умов Кредитного договору:

Сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 грн. (п.1.3. Кредитного договору)

Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту (05.12.2021) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору Строк кредиту може бути подовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі цього Договору (п.1.4. Кредитного договору).

ТОВ «АВЕНТУС Україна» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надала йому кредит в сумі 15000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

Надалі Відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював, у зв`язку із чим в період з 05.11.2021 по 25.02.2022 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» нараховано відсотків за користування кредитом на суму 31635 грн. пп. 3 п. 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача.

Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 01 грудня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу №01.12/2022-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАН1 ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі також Позивач або ТОВ «ФК» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансових установи НОМЕР_2 від 21.01.2022, видане Національним бань України. Також, Позивач має витяг з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, в тому чи і на надання послуг факторингу, яка була видана Позивачу Національним бані України від 24.01.2022.

В зв`язку з чим, Позивач мав право на укладення договору факторингу та є новим кредитором Відповідача за Кредитним договором.

Відповідач зайшов на Веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua де він мав змогу ознайомитись з текстом примірного Кредитного договору Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається), інформацією передбаченої частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та держави регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо.

Надалі Відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній систем: ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Потім для безпосереднього оформлення кредиту Відповідач в ІТС обрав бажану сум кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, інформацією зазначеною в частині статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5 статті 11 Закону Україна «Про електронну комерцію».

Після прийняття ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» позитивного рішення щодо надання кредиту Відповідачу ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зробив йому пропозицію Особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істоти умови, і з якими Відповідач ознайомився до моменту укладання.

Після прийняття Відповідачем умов Кредитного договору з ним було укладені електронний Кредитний договір, який був підписаний Відповідачем у відповідності р вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електрони комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовий- ідентифікатором «С194562», після чого Відповідач отримав кредит в сум 15000 грн. на свою платіжну карту N° НОМЕР_1 , що підтверджуєтьс довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів.

До ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу №19-06/2023 перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі 46635 грн. Заборгованість за Кредитним договором Відповідача складається із тіла кредиту в розмірі 15000 грн. та суми процентів за користування кредитом в розмірі 31635 грн., всього 46635 грн.

На підставі викладеного Позивач просив стягнути з Відповідача суму заборгованості в розмірі 46635 грн., інфляційні втрати які склали 12171,79 грн., 3% річних в розмірі 2648,61 грн. Просив покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Представник відповідача адвокат Тимошенко А.В. подав відзив на позовну заяву, в якому щодо задоволення позовної заяви заперечив, аргументуючи свою позицію тим, що Позивачем не доведено факту підписання Кредитного договору одноразовим ідентифікатором та ознайомлення Відповідача з його істотними умовами.

Крім того, Представником відповідача зазначено, що Позивачем не доведено факту перерахування 15000 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 яке було здійснено транзакцією ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № від 05.11.2021.

Крім того, Представник відповідача надав заперечення щодо здійсненого розрахунку заборгованості по Кредитному договору, а саме зауважив на відсутності первинних бухгалтерських документів первісного кредитора - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Крім того, Представник відповідача заперечив щодо заявленої суми витрат Позивача на правничу допомогу в розмірі 10000 через не співмірність із складністю справи, часом витраченим на виконання робіт та обсягом наданих юридичних послуг. Зауважив, що на його думку, сума витрат Позивача на правничу допомогу не перевищує 5000 грн.

Представником позивача адвокатом Столітнім М.М. подано відповідь на відзив, в якій наполягав на укладенні Кредитного договору між Відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у відповідності до вимог ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронний цифровий підпис».

Крім того, Представник позивача зазначив, що переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 яку Відповідач вказав особисто в заяві на отримання кредиту. Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента.

Представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів у АТ «Універсал Банк» стосовно належності платіжної картки № НОМЕР_1 Відповідачу, яке ухвалою Суду від 02.05.2024 задоволено, витребувано з AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 Відповідачу, а також на підтвердження факту зарахування коштів 05.11.2021 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» у сумі 15000 грн. від TОB «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Позивач, його Представник, належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали.

Відповідач, належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали.

Згідно ч.1ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З гідно зі статтями12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти них, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено:

27.01.2022 року між ТОВ АВЕНТУС Україна та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС Україна» було укладено електронний Договір № 5028179 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС Україна» затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених їх на сайті: https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно умов Кредитного договору:

Сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 грн. (п.1.3. Кредитного договору)

Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту (05.12.2021) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору Строк кредиту може бути подовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі цього Договору (п.1.4. Кредитного договору).

ТОВ «АВЕНТУС Україна» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надала йому кредит в сумі 15000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи Представників позивача та відповідача, Суд дійшов висновку, що факт укладення Кредитного договору між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та Відповідачем є доведеним поза розумним сумнівом.

Кредитний договір укладений у відповідності до вимог ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронний цифровий підпис». Підтвердженням факту взаємодії Відповідача з первісним кредитором є направлення останньому одноразового ідентифікатора «С194562» на номер телефону, вказаний самим Відповідачем при реєстрації на сайті первісного кредитора.

Крім того, суд вважає доведеним факт перерахування 15000 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 яка належить Відповідачу. Зазначена обставина підтверджується довідкою №2310 від 21.12.2022 виданою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», яке на підставі договору №087/20-п від 08.07.2022 надавало ТОВ «АВЕНТУС Україна» послуги з переказу коштів і здійснило транзакцію № від 05.11.2021 у сумі 15000 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , повні дані якої (строк дії, CVV-код) Відповідач вказав самостійно при реєстрації на сайті кредитора.

Таким чином, доводи Представника відповідача в цій частині суд відхиляє.

Окрім позовної вимоги щодо стягнення з Відповідача тіла кредиту в розмірі 15000 грн., Позивачем заявлено вимогу про стягнення 31635 грн. в якості процентів за користування кредитними коштами. На підтвердження позовної вимоги, Позивачем долучено Картку обліку Договору (розрахунок заборгованості) по договору №5028179 від 05.11.2021.

Зазначений документ Суд не приймає як належний та допустимий доказ, оскільки він не містить в собі жодного підпису особи яка його виконала і від імені якої саме ТОВ він складений, отже не може вважатися первинним бухгалтерським документом.

Окрім вищезгаданого документа, жодних інших первинних бухгалтерських документів, зокрема, виписки з банківського рахунку кредитора, яка б підтверджувала динаміку росту розміру заборгованості Відповідача за кредитним договором, враховуючи при цьому, що за його умовами повернення кредиту, сплата процентів повинні були здійснюватись позичальником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок кредитодавця, Позивач суду не надав, що свідчить про недоведеність позивачем розміру заборгованості та її складових, що є істотною обставиною для вирішення даного спору.

Таким чином, вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача 31635 грн. в якості процентів за користування кредитними коштами задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в статтях 6 та 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження нарахованих процентів за користування кредитними коштами Суд вважає що з Відповідача підлягає стягненню сума отриманого тіла кредиту в розмірі 15000 грн.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі вказаних норм, враховуючи, що відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між сторонами, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту.

За розрахунками Представника позивача сума інфляційних витрат складає 12171 грн. 79 коп., розрахунок здійснено за формулою І=((si * s) : 100) - s, де І сума інфляційних витрат, si індекс інфляції, s сума заборгованості, 100 переведення відсотків. Розрахунок проведений за період березня 2022 січня 2023 рр.

З вказаним розрахунком суд не погоджується, оскільки за його основу взято заборгованість в сумі 46635 грн. (тіло кредиту + відсотки за користування), а також неправильний період розрахунку.

Зважаючи на той факт, що стягненню підлягає сума 15000 грн. (тіло кредиту), за аналогічною формулою розрахунку сума інфляційних витрат яка підлягає стягненню з Відповідача, за період з 05.11.2021 (день з якого виникла заборгованість) по 30.01.2024 (день звернення до суду) складає - 5317 грн. 21 коп.

З а розрахунками Представника позивача сума 3% річних складає 2648 грн. 61 коп., розрахунок здійснено за формулою С* 3: 100: 365 * ДН., де С сума основного боргу, 3 3% річних, 100 переведення відсотків, 365 кількість днів у році, Дн. кількість днів прострочення. Розрахунок проведений за період з 06.03.2022 по 26.01.2024.

З вказаним розрахунком суд не погоджується, оскільки за його основу взято заборгованість в сумі 46635 грн. (тіло кредиту + відсотки за користування), а також неправильний період розрахунку.

Зважаючи на той факт, що стягненню підлягає сума 15000 грн. (тіло кредиту), за аналогічною формулою розрахунку сума 3% річних яка підлягає стягненню з Відповідача, за період з 05.11.2021 (день з якого виникла заборгованість) по 30.01.2024 (день звернення до суду) складає - 1007 грн. 16 коп.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, а у випадку часткового задоволення позову пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При подачі позовної заяви, Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Зважаючи на той факт, що позовні вимоги задоволено частково, а саме на суму 15000 грн. що є 32,16% від заявлених Позивачем 46635 грн., стягненню з Відповідача підлягає 779 грн. 04 коп. судового збору.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).

Відповідно дост. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Пунктом 4 частини 1ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1, 3ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зіст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

На підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, представником подано копію договору від 10.04.2024 року про надання правничої допомоги, загальна вартість послуг 10000 гривень.

Також заявником подано документи, що посвідчують право адвоката на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно ч. 4ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, Представник відповідача просив зменшити суму витрат на правничу допомогу, у зв`язку із невідповідністю критеріям співмірності та розумності.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, наприклад у висновку, викладеному у Постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що понесені судові витрати Позивача на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. підтверджено належними доказами, проте, враховуючи конкретні обставини справи, справа є типовою, незначної складності, спрощеного провадження, не потребує значного часу на опрацювання судової практики та значного часу на збирання доказів, отже керуючись принципами розумності, співмірності, справедливості та верховенства права, приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5 000 грн.

Керуючись статтями11,258,261,280,526,527,530,549,551,610,611,612,625,629,806,807 ЦК України, статтями3-5,7-13,17,43,49,76-81,89,133,141,259,263-265,273,354,355 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» , місце знаходження: 03150 м.Київ, вулиця Загородня,б15 офіс 118/2, заборгованість за кредитом у розмірі 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень), інфляційні втрати у розмірі 5317,21 (п`ять тисяч триста сімнадцять гривень двадцять одна копійка), три відсотки річних у розмірі 1007,16 (одна тисяча сім гривень шістнадцять копійок) разом на суму 21234,37 (двадцять одна тисяча двісті тридцять чотири гривні тридцять сім копійок), судовий збір у розмірі 779,04 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 липня 2024 року.

Суддя: Ю.Р. Піх