У Х В А Л А

11 березня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання - Карпишиної К.С.,

учасники справи

представника позивача - Марущака А.С.,

представника відповідача-1 - Костенко В.П.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Костенко В. П. про відвід секретарям судового засідання Сіренко Б.В., Карпишиної К.С., від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в:

у провадженні судді Подільського районного суду м. Києва Якимець О.І. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (далі - відповідач-1), ОСОБА_3 (далі - відповідач-2) про визнання права власності на рухоме майно.

11 березня 2024 року у судовому засіданні представником відповідача-1 - адвокатом Костенко В. П. надано заяву про відвід секретарям судового засідання Сіренко Б. В. та Карпишиній К. С. Наводить аргументи про те, що сторона відповідача-1 не була належним чином повідомлена про судове засідання на 08.02.2024; протокол судового засідання за 08.02.2024 у матеріалах справи відсутній, хоч постановлено ухвалу окремим процесуальним документом, а відтак правила нарадчої кімнати не виконано; відсутній протокол судового засідання за 01 березня 2024 року, адже повне судове рішення від 27.02.2024 складено 01.03.2024. Всі ці обставини викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності секретарів судового засідання. Просить заяву задовольнити у відповідності до ч. 1 ст. 28, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

У судовому засіданні представник позивача щодо вирішення питання про відвід секретарям судового засідання покладається на розсуд суду.

У судовому засідання представник відповідача-1 підтримав подану заяву та просить таку задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 10 ст. 40 ЦПК України питання про відвід секретаря судового засідання, експерта, спеціаліста, перекладача вирішується складом суду, що розглядає справу. Суд, який розглядає заяву про відвід, заслуховує особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає надати пояснення, а також думку учасників справи. Неявка особи, якій заявлено відвід, у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Згідно з ч. 1 ст. 38 ЦПК України секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач не можуть брати участі у розгляді справи та підлягають відводу (самовідводу) з підстав, зазначених у статті 36 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід та може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Отже, за умовами ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Представником відповідача-1 у заяві про відвід наведено доводи щодо неналежного повідомлення сторони відповідача-1 про підготовче засідання, яке було призначено на 08.02.2024.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддею у справі визначено Рибалку Ю. В.

30.08.2021 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Отже, встановлені обставини свідчать про те, що справа перебуває на розгляді у суді з серпня 2021 року (з моменту відкриття провадження у справі). Надано заяви по суті, заявлено та розглянуто судом клопотання подані сторонами.

17.01.2024 у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено Якимець О. І.

Ухвалою суду від 19.01.2024 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Призначено підготовче засідання на 08 лютого 2024 року об 09 год. 10 хв.

Про підготовче засідання на 08.02.2024 належним чином повідомлявся відповідач-1, однак судова повістка повернулась до суду із зазначенням причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с. 138-139/. Будь-яких відомостей про зміну місця свого проживання відповідач-1 не повідомляв суд. Окрім цього, відповідачем-1 не повідомлено офіційну електронну адресу. Відтак, наявні у суді докази свідчили про належне повідомлення відповідача-1 за вказаною у позовній заяві адресою проживання у відповідності до ч. 2 ст. 131 ЦПК України.

За загальним правилом, визначеним у п. 1 ч. 2 ст. 198, ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Такими випадками, що спричиняє до відкладення розгляду справи, у п.1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України зазначена: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що підстави для відкладення підготовчого засідання були відсутні, адже учасники справи були належним чином повідомлені, від відповідача-2 наявна заява про розгляд справи у його відсутності, будь-яких клопотань, які повинні бути розглянуті судом на стадії підготовчого провадження безпосередньо головуючому судді Якимець О. І. сторонами не подавались; судом враховано наявність у справі заяв по суті, а також тривалість перебування у провадженні суду даної справи, у зв`язку із чим постановлено ухвалу від 08.02.2024 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

Щодо відсутності протоколу судового засідання за 08.02.2024, що впливає на законність постановлення ухвали суду від 08.02.2024, суд відмічає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 ЦПК України у судовому засіданні секретар судового засідання забезпечує ведення протоколу судового засідання крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України викладеної у рішенні від 23.05.2001 року №6-рп/2001, судоустрій і судочинство визначаються винятково законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень, належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" зазначено наступне. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Таким чином, подана представником відповідача-2 заява про відвід секретарям судового засідання за своєю суттю зводиться до незгоди з процесуальною діяльністю суду в цій справі, а саме, незгода представника відповідача-2 з ухвалою суду від 08.02.2024.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що аргументи представника відповідача-2 наведені у заяві про відвід секретарям судового засідання не можуть свідчити про необ`єктивність та упередженість таких осіб, адже доводи зводяться лише до незгоди із процесуальними рішеннями головуючого судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Щодо відсутності протоколу судового засідання за 01 березня 2024 року, адже саме такою датою виготовлено повне судове рішення від 27.02.2024, суд відмічає, що згідно з ухвали суду (вступна та резолютивна частини) від 27.02.2024 у відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України враховуючи, що виготовлення описової і мотивувальної частини ухвали суду, вимагає тривалого часу, суд, оголосив вступну та резолютивну частини ухвали, відклавши складання повного тексту ухвали суду на строк не більше п`яти днів з дня оголошення таких частин, а відтак не потребувало ведення протоколу судового засідання у день складання повного судового рішення.

Отже, суд прийшов до переконання про те, що аргументи представника відповідача-1 наведені у заяві про відвід секретарям судового засідання не можуть свідчити про необ`єктивність та упередженість таких осіб.

Відтак, суд прийшов до висновку про те, що наведені аргументи у заяві про відвід ґрунтуються лише на припущеннях представника відповідача-1, однак сумнів у неупередженості, об`єктивності секретарів судового засідання Сіренко Б. В та Карпишиної К. С. має бути розумним, об`єктивно обґрунтованим.

Враховуючи наведене вище, обставини, які наведені представником відповідача-1 у заяві про відвід секретарів судового засідання Сіренко Б. В. та Карпишиної К. С не підтверджує наявність підстави передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а тому суд прийшов до висновку про безпідставність, необґрунтованість та недоведеність заявленого представником відповідача-1 відводу секретарям судового засідання, а відтак у такому необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36, 38, 40, 258-260 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

у заяві представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Костенко В. П. про відвід секретарям судового засідання Сіренко Б.В., Карпишиної К.С., від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала проголошена суддею 11 березня 2024 року.

Повне судове рішення складено 14 березня 2024 року.

Суддя О. І. Якимець