Справа № 459/2388/24
Провадження № 2-о/459/136/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Отчак Н.Я., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Орган опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області(80100, Львівська обл., м. Червоноград, пр. Шевченка, 19) про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,-

ВСТАНОВИВ:

05.09.2024 представник заявника звернувся до Червоноградського міського суду Львівської області із заявою в порядку окремого провадження, про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки.

Вивчивши матеріали заяви, суддя дійшов висновку, що цивільну справу слід передати на розгляд іншому суду, з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст.295 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

Отже, підсудність розгляду даної категорії справ визначається місцем проживання особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у психіатричному закладі, місцем знаходження цього закладу.

Згідно ч.1 ст. ст 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Так, відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV(далі - Закон № 1382-ІV).

Згідно із ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» під місцем перебування розуміється житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги. Під місцем проживання цей Закон визначає житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», житло - житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, в якому особа постійно або тимчасово проживає; декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади; реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) регулюється Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 (надалі - Порядок).

У відповідності до ч. 1 ст. 4 і ч. 1 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та п. 4 і п. 5 вищевказаного Порядку, особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.

Відповідно до п. 2 і п. 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може подавати відомості про місце проживання, що були внесені до:

1) паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки;

2) паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон;

3) витягу з реєстру територіальної громади.

З дня запровадження доступу до відомчої інформаційної системи, але не пізніше 1 березня 2022 року, інформація про місце проживання (перебування) особи підтверджується також із зазначеної відомчої інформаційної системи.

Отже, чинним законодавством чітко передбачено вимоги до декларування/реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та передбачено документи, які це підтверджують.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особа, про визнання недієздатності якої просить заявник, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Долучену до матеріалів справи копію акту №3687/07 від 21.08.2024 року про те, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації, суддя оцінює критично, оскільки законодавством не передбачено можливості звернення до суду з заявою за фактичним (незареєстрованим у встановленому законом порядку) місцем проживання особи щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною.

При цьому, у заяві не зазначено, що ОСОБА_2 перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення над ним опіки, зареєстроване місце проживання останнього знаходиться на території, на яку не поширюється юрисдикція Червоноградського міського суду Львівської області, а відтак суддя дійшов висновку про наявність передбачуваних законом підстав для передачі справи на розгляд до іншого суду.

Вирішуючи питання про передачу справи на розгляд іншого суду суддя виходить з наступного.

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» №807-IX від 17.07.2020 р., у Львівській області утворено, крім іншого, Червоноградський район (з адміністративним центром у місті Червоноград) у складі територій Белзької міської, Великомостівської міської, Добротвірської селищної, Лопатинської селищної, Радехівської міської, Сокальської міської, Червоноградської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Цією ж постановою у Львівській області ліквідовано: Бродівський, Буський, Городоцький, Дрогобицький, Жидачівський, Жовківський, Золочівський, Кам`янка-Бузький, Миколаївський, Мостиський, Перемишлянський, Пустомитівський, Радехівський, Самбірський, Сколівський, Сокальський, Старосамбірський, Стрийський, Турківський, Яворівський райони.

Згідно з п.3-1 Розділу XІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Отже, особа щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною зареєстрована на території, що належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Сокальського районного суду Львівської області.

Відповідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на викладене та у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України зазначену справу слід передати на розгляд Сокальському районному суду Львівської області.

Керуючись ст. 31, 260, 294-295, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської областіпро визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна - передати на розгляд Сокальському районному суду Львівської області.

Копію ухвали надіслати сторонам по справі.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09 вересня 2024 р.

Суддя: Н. Я. Отчак