Справа № 522/6605/24-Е
Провадження №2-др/522/115/24
Провадження №2-др/522/119/24
УХВАЛА

04 вересня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника ФОП ОСОБА_1 адвоката Скибінської Євгенії Сергіївни та заяву представника ФОП ОСОБА_2 адвоката Бороган Валентина Володимировича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.07.2024 року заяву ОСОБА_3 про закриття провадження у справі задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_3 від позову, пред`явленого до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії. Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії закрито.

Представник ФОП ОСОБА_1 адвокат Скибінська Є.С. 26.07.2024 року через систему «Електронний суд» звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії, згідно якої просила стягнути з позивача на корить відповідача ФОП ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

Також подав заяву позивач про стягнення судових витрат з відповідачів.

Представник ФОП ОСОБА_2 адвокат Бороган В.В. 31.07.2024 року на адресу суду поштою надав заяву про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії, згідно якої просив стягнути з позивача на корить відповідачки ФОП ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

Зазначені заяві суддя отримала 26.08.2024 року.

Ухвалами суду 26.08.2024 року були прийняті до провадження заява представника ФОП ОСОБА_1 адвоката Скибінської Є.С. та заява представника ФОП ОСОБА_2 адвоката Бороган В.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у розмірі по 40 000 грн. та призначено судове засідання на 04.09.2024 року.

До суду 02.09.2024 року, 03.09.2024 року та 04.09.2024 року від ОСОБА_6 та ОСОБА_5 надійшли клопотання та заперечення третіх осіб, згідно яких просили у задоволені заяв відповідачів про ухвалення додаткового рішення відмовити, а у заяву позивача про ухвалення додаткового рішенням ОСОБА_5 просив задовольнити.

До суду 04.09.2024 року від ОСОБА_3 надійшли заперечення на заяву представника ФОП ОСОБА_1 адвоката Скибінської Є.С. та заяву представника ФОП ОСОБА_2 адвоката Бороган В.В. про ухвалення додаткового рішення, згідно яких просив відмовити у задавлені заяв у повному обсязі.

В обґрунтування заперечень зазначено, що стягнення з позивача понесених відповідачами витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі відмови позивача від позову можливу лише у разі випадку встановлення необґрунтованості дій позивача. Між тим матеріали даної справи не містять доказів необґрунтованості дій позивача чи свідчень, зловживання ним своїми процесуальними правами при подані позовної заяви або заяви про відмову від позову.

У судове засідання 04.09.2024 року з`явилася ОСОБА_3 , представник ФОП ОСОБА_1 адвокат Скибінська Є.С. та представник ОСОБА_4 -адвокат Чепара В.Ф. Від представника ФОП ОСОБА_2 адвоката Бороган В.В. до суду надійшла заява, згідно якої просив розгляд заяв проводити за відсутності відповідачки та її представника, подану ним заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав у повному обсязі.

Представник ФОП ОСОБА_1 адвокат Скибінська Є.С. в судовому засіданні просила заяву задовольнити та стягнути з позивача судові витрати на правничу домитому у розмірі 40 000 грн. та зазначила на питання головуючого судді, що підставою для стягнення витрат на правничу допомогу є ч.ч. 1, 3 ст. 142 ЦПК України. Також підтримала заяву адвоката Бороган В.

ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 -адвокат Чепара В.Ф. заперечували проти заяв представників відповідачів, оскільки не врахована ч. 5 ст. 142 ЦПК України, яка є спеціальною нормою.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії.

До суду 17.07.2024 року від представника ФОП ОСОБА_1 -адвоката Скибінської Є.С. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити ОСОБА_3 у задоволені позову до ФОП ОСОБА_1 у частині вимог до ФОП ОСОБА_1 .

До суду 18.07.2024 року від представника ФОП ОСОБА_2 -адвоката Бороган В.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просила відмовити ОСОБА_3 у задоволені позову до ФОП ОСОБА_2 у частині вимог до ФОП ОСОБА_2 .

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як судом встановлено, рішення по суті спору судом не приймалось, оскільки ухвалою суду закрито провадження по справі у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Статтею 142 ЦПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, у тому числі, у разі закриття провадження у справі.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України).

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (ч. 5 ст. 142 ЦПК України).

Системний аналіз норм процесуального законодавства, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, ст.ст. 141, 142 ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 142 ЦПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.

Необхідною умовою для застосування ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження є встановлення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій.

Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо.

При цьому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача, а суд встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

В заявах адвоката Скибинської Є. та адвоката Бороган В. не вказано які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного,а не формального значення.

Саме по собі подання заяви про закриття провадження у справі не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим Конституцією України та є безумовним доступом до правосуддя, незалежно від обґрунтованості позову.

Звертаючись до суду з заявами, представник ФОП ОСОБА_1 -адвокат Скибінська Є.С. та представник ОСОБА_2 -адвокат Бороган В.В. вказали підставою своїх вимог, зокрема, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 142 ЦПК України.

Між тим суд зауважує, що представниками відповідачів не було враховано спеціальну норму, а саме ч. 5 ст. 142 ЦПК України щодо вирішення питання про стягнення судових витрат у зв`язку з закриттям провадження у справі.

Судом з матеріали справи не вбачається доказів на підтвердження обставин, за яких можна вважати дії позивача необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного понесення витрат відповідачем, а також зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Позивач звернувся до суду з позовом, оскільки вважав, що його права були порушені відповідачами ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 .

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та безумовним правом на доступ до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, яка встановлюється за наслідками розгляду справи.

Відтак, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Суд звертає увагу, що поняття «необґрунтованість дій позивача» не є тотожнім таким поняттям як «зловживання правом», «неправомірність дій» або ж «встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача» (така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у справі 922/2017/17).

«Необґрунтовані дії позивача» не тотожні поняттю «необґрунтований позов», адже законодавець свідомо визначив саме підставу як дію позивача і яка/які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору - позов.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 травня 2023 року у справі № 910/5911/22.

Таким чином відповідачами та їх представниками не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем допущено зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц.

Інших необґрунтованих дій з боку позивача, як то систематичне протидіяння позивача правильному та швидкому вирішенню спору, умисність дій позивача та його вини суду відповідачами та їх представниками не доведено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника ФОП ОСОБА_1 адвоката Скибінської Є.С. та заяви представника ФОП ОСОБА_2 адвоката Бороган В.В. про прийняття додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за недоведеністю .

Керуючись ст.ст.4, 76-81, 133, 137, 141, 247, 258-260, 264, 268, 270, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ФОП ОСОБА_1 адвоката Скибінської Євгенії Сергіївнита заяви представника ФОП ОСОБА_2 адвоката Бороган Валентина Володимировича про прийняття додаткового рішення про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 09.09.2024 року.

Суддя Л.В.Домусчі