Справа № 149/2553/23
Провадження №2/149/72/24
Номер рядка звіту 69
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.04.2024 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3

третьої особи - державного виконавця Лукашенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Хмільницький відділ державної виконавчої служби Хмільницького району Вінницької області ЦМУМЮ (м. Київ) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені)за прострочення сплати аліментів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що між нею та відповідачем 12 лютого 2015 року було укладено шлюб. В подальшому, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_4 , який проживає разом із позивачкою по справі. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 березня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 січня 2019 року відповідач зобов?язаний виплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18 грудня 2018 року. Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 26273,75 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 58623748 від 01 червня 2023 року. У зв`язку з порушенням прав та інтересів неповнолітньої дитини відповідачем як батьком, позивачка вимушена звернутися з позовом до суду.

10.10.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач вважає позовну заяву безпідставною та необгрунтованою. Вказує, що в період 2020-2021 у нього була переплата по аліментам та станом на листопад 2021 становила-869,50грн., в квітні переплата становила- 568,23 грн. Заборгованість яка виникла у травні 2022 року частково погашалась переплатою за квітень. Заборгованість з травня по грудень 2022 року вважає виникла не з його вини, оскільки відповідач став на захит Батьківщини, тому з об`єктивних причин не міг платити аліменти за травень і за червень. Військова частина мала повністю утримуати алменти, однак з невідомих причин цього зроблено не було. Недоплата за січень-лютий 2023 мала здійснюватись Хмільницьким районною філією Вінницького обласного центру зайнятості, однак з невідомих причин дана установа не повно утримувала аліменти. Тому відповідач визнає пеню в розмірі 60,01 грн., а врешті позових вимог просить відмовити,так як вважає що його вини немає у виникненні заборгованості.

18.10.2023 до суду надійшла відповідь на відзив у якій позивачка зазначає, що обчислення розміру неустойки за прострочення сплати аліментів нею було здійснено на підставі розрахунку державного виконавця. Відповідач не надав доказів, що ним здійснювались заходи для належної сплати аліментів.

Ухвалою суду від 12.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву на позов.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Вказує, що відповідач сплачував аліменти, перебуваючи в Збройних Силах України, а потім виплата припинилася. Державний виконавець повідомив про наявність боргу лише за запитом адвоката, а до цього часу зазначала про відсутність боргу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що визнає наявність боргу з виплати аліментівв сумі 26273 грн, однак зазначає, що він виник не з його вини, оскільки в листопаді 2022 він проходив службу в лавах Збройних Сил України та виконавчий лист перебував в бухгалтерії військової частини, яка і перераховувала аліменти. Про місце своєї роботи він завжди повідомляв державного виконавця та роботодавець перераховував аліментні платежі. Після звільнення з військової служби перебував на обліку в центрі зайнятості , повідомляв про необхідність щомісячних відрахувань на що отримав відповідь що такі здійснюються обласним центром, оскільки на місці відсутня бухгалтерія. Будь яких дій по ухиленню від сплати аліментів не вчиняв.

Допитаний державний виконавець ОСОБА_5 показала, що ОСОБА_2 аліменти сплачував вчасно. За рахунок минулих переплат погашалась поточна заборгованість по аліментах. ОСОБА_2 від сплати аліментів не ухилявся, завжди повідомляв місце своєї роботи куди нею направлявся виконавчий лист. З наданого нею розрахунку заборгованості вбачається, що у ОСОБА_2 була переплата по аліментах, яка відображена у розрахунку зі знаком "-". Заборгованість виникла в період перебування ОСОБА_2 в лавах Збройних Сил України. Нею, за повідомленням боржника, неодноразово направлялись листи на військову частину з метою подачі декларації на які вчасно відповідь не надавалась. Нараховання борг у по аліментних платежах нею здійснено на підставі довідки, яку надав особисто боржник, про його виплати після звільнення з військової служби.Чому військова частина при звільненні відповідача не здійснила перерахунок аліментів їй не відомо. Перебуваючи на обліку в центрі зайнятості з допомоги по безробіттю перераховувались аліменти проте їх розмір був меншим ніж встановлено рішенням суду, чому вона не знає. Вважає, що вини відповідача у виникненні заборгованості по виплаті аліментів не має, останній не ухилявся від виконання свого обов"язку по утриманню дитини.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

12.02.2015 року сторони зареєстрували шлюб (а.с. 6) під час якого ІНФОРМАЦІЯ_2 родився син ОСОБА_6 (а.с. 7)

22.03.2019 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 11)

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 28.01.2019 року з ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1,4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.12-14)

Згідно розрахунку заборгованості за період з 01.10.2019 по 01.06.2023 борг ОСОБА_2 по аліментах станом на 01.06.2023 становить 26273,75 грн (а.с.9-10, 32-33)

Згідно трудової книжки ОСОБА_2 та дослідженого виконавчого провадження, останній з 06.04.2018 по 03.07.2020 працював на ТОВ "Уланівське", з 09.07.2020 по 17.06.2021 в ПАТ "Хмельницьке шляхово-будівельне управління", з 22.06.2021 по 30.03.2022 - ТОВ "Дорожні машини", з 17.04.2022 по 16.05.2022 отримував допомогу по безробіттю та з 23.05.2023 у АНВП "Візит" (а.с. 34-35)

Згідно довідки виданої командиром військової частини (а.с. 46) та витягу із наказу №333 (а.с. 47) ОСОБА_2 з 26.06.2022 по 08.12.2022 проходив військову службу по мобілізації.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що: «у СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів».

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості (постанови Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 372/3260/20 (провадження № 61-8523св22) від 02 жовтня 2023 року у справі № 705/2656/21 (провадження № 61-8878св23).

З пояснень державного виконавця, а також наданого розрахунку заборгованості по аліментах, судом встановлено, що в період з вересня 2020 по грудень 2020 в відповідача виникла заборгованість по 70 грн щомісячно, з квітня 2021 по травень 2021 - 73 грн щомісячно,червень та липень 2021 - 47,45 грн, в серпні 2021 - 199.12 грн, в листопаді 2021 - 199,13 грн, в травні 2022 - 804,90 грн та в червні 2022 - 3909,34 грн. Однак, враховуючи наявну переплату по аліментах, яка станом на серпень 2020 року становила 1445,69 грн., вказана поточна заборгованість погашалася в тому ж місяці, про що свідчить зменшення переплаченої суми аліментних платежів. В зв"язку з чим підстав для нарахування неустойки у суду не має.

З червня 2022 по травень 2023 за ОСОБА_2 рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 26273, 75 грн., яка відповідачем визнається.

Разом з тим, ОСОБА_2 з 26.06.2022 по 08.12.2022 проходив військову службу по мобілізації.

Згідно ст 1-2 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Статтею 14 Закону передбачено перелік пільг , які мають військовослужбовці та члени їх сім"ї, зокрема п. 15 передбачено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Зі змісту вказаної норми встановлено, що соціальний захист військовослужбовців забезпечується державою шляхом встановлення пільг, зокрема звільнення від нарахування пені за невиконання зобов"язань перед фізичними особами, в тому числі і за несплату аліментів.

В зв"язку з викладеним ОСОБА_2 на період перебування в лавах ЗСУ звільненний від нарахування та сплати пені за невиконання зобов"язань по сплаті аліментів.

Крім того, згідно ст. ст. 68, 69 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Статтею 72 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.

Тобто, якщо боржник перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний і отримує допомогу по безробіттю, то з такої соціальної допомоги виконавцем стягуються присуджені аліменти.

З урахуванням викладених вимог законодавства, обов"язок по відрахуванню аліментів із заробітної плати ОСОБА_2 покладався на військову частину та державну службу зайнятості, а тому у відповідача відсутня вина у наявності боргу.

В судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання рішення суду по виплаті аліментів на дитину.

В свою чергу, досліджені докази свідчать про те, що ОСОБА_2 не мав наміру ухилятися від виконання обов"язку по утриманню дитини, оскільки він повідомляв державного виконавця про місце своєї роботи, особисто надав довідку про виплати військової частини після його звільнення та став на облік в службу зайнятості, не маючи місця роботи.

За таких обставин, підстав для задоволення позовних вимог судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 81,258,264,265,273,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча Марина РОБАК