Справа №613/2049/23 Провадження № 2/613/162/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Шалімова Д.В.,

за участю секретаря Герасимюк Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу №613/2049/23 пров. №2/613/162/24 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Строгий В.Ф. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012», представники відповідача - адвокати Осьмак О.В., Пояркова І.А., про повернення земельної ділянки у фактичне користування власника та скасування рішення щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: зобов`язати TOB «Аграрна компанія «Промінь 2012» звільнити земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,8840 га, яка знаходиться на території Полково Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером :01:002:0322 шляхом припинення її використання, та повернути у фактичне користування власника ОСОБА_1 , визнати незаконним та негайно скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3132508 від 13 червня 2013 року, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 7,8840 га, яка знаходиться на території Полково - Микитівської сільської ради Богодухівської сільської ради Харківської області з кадастровим номером :01:002:0322, що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , закріпленого за ТОВ «Аграрна Компанія «Промінь-2012», прийняте та проведене державним реєстратором реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області Зайцем М.М. 13 червня 2013 року на підставі договору оренди земельної ділянки №2 від 12 грудня 2012 року, що не був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі до 01 січня 2013 року в установленому законодавством порядку, стягнути з відповідача ТОВ «Аграрна Компанія «Промінь-2012» судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» був укладений договір оренди земельної ділянки №2, предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,8840 га, яка знаходиться на території Полково - Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером :01:002:0322. Вказана земельна ділянка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №2012057. За умовами Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування вказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 25 років. Відповідно до пункту 45 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 19 вересня 2023 року інформація про проведення у 2012 році Управлінням Держгеокадастру у Богодухівському районі Харківській області державної реєстрації договору оренди від 12 грудня 2012 року земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0322 площею 7,8840 ґа, яка знаходиться на території Полково - Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» в Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, записи в яких здійснювались до 31 грудня 2012 року включно відсутня.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, право оренди земельної ділянки відповідно до договору оренди землі №2 від 12 грудня 2012 року зареєстровано 13 червня 2013 року за ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» (індексний номер рішення 3132508). Інших договорів оренди вказаної земельної ділянки в період з 2012 року по теперішній час між позивачем та відповідачем укладено не було .

Позивач вважає, що договір оренди земельної ділянки від 12 грудня 2012 року, є таким, що не був укладений, у зв`язку з відсутністю проведення його державної реєстрації відповідно до вимог чинного на той момент законодавства та пункту 45 цього Договору. Договір оренди землі від 12 грудня 2012 року не був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі відповідно та в порядку, визначеним законодавством, чинним на момент підписання сторонами вказаного Договору. Станом на момент підписання договору оренди земельної ділянки його реєстрація повинна була здійснюватися відповідно до ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі», які передбачали, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Вимога про те, що право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону, передбачена у частині другій ст. 126 ЗК України, яка так само закріплювала, що право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. Статтею 20 Закону України « Про оренду землі» передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Порядок державної реєстрації договору оренди був визначений постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі». Станом на час підписання договору оренди між позивачем та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року функціонувала Перехідна реєстраційна система, що діяла у період з 03 вересня 2011 року по 30 грудня 2012 року, адміністраторами якої були підрозділи державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Законодавством, чинним на час підписання сторонами вказаного договору оренди земельної ділянки, було передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає після проведення державної реєстрації договору оренди землі. Момент укладення договору в свою чергу визначено у статтях 638 та 640 ЦК України, в яких вказано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України було визначено момент, коли договір, який підлягав державній реєстрації, є укладеним, а саме: договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Якщо момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації, а інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить, то договір слід вважати неукладеним до моменту державної реєстрації. Отже, момент набрання Договором чинності, сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації. Таким чином, договір оренди землі №2 від 12 грудня 2012 року, за умовами якого земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 7,8840 га, яка знаходиться на території Полково - Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером :01:002:0322 повинна передаватись у платне строкове користування ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012», необхідно вважати таким, що не був укладений, оскільки його державна реєстрація в установленому законом порядку проведена не була, а речове право оренди земельної ділянки могло виникнути лише після проведення належної державної реєстрації даного договору. Проведення у 2013 році реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі №2 від 12 грудня 2012 року не може підмінити державну реєстрацію самого договору, оскільки державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі, а тому не може впливати на момент набрання договором чинності, а також на початок перебігу строку дії договору.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права підтверджується, що право оренди земельної ділянки, належної ОСОБА_1 , відповідно до договору оренди землі №2 від 12 грудня 2012 року зареєстровано 13 червня 2013 року. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №696/1693/15-ц, проведення після 01 січня 2013 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року. З 01 січня 2013 року в земельному законодавстві відбулися істотні зміни, які передбачали, що державна реєстрація права оренди на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Після 01 січня 2013 року ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» не мала законодавчої можливості зареєструвати договір оренди земельної ділянки, оскільки обов`язковій реєстрації підлягало саме право оренди, яке виникає на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого належним чином. Таким чином, договір оренди земельної ділянки №2 від 12 грудня 2012 року не було зареєстровано у встановленому законом порядку, а тому вказаний договір необхідно вважати неукладеним, і таким що не міг набути чинності через невідповідність законодавству.

Ураховуючи викладене, речове право оренди земельної ділянки у ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» не виникло, оскільки воно могло виникнути лише після проведення належної державної реєстрації договору. Необхідно зауважити, що реєстрація договору оренди земельної ділянки, в свою чергу, перебуває в зоні відповідальності орендаря, який уклавши договір оренди самостійно реєструє своє право та отримує всі повноваження користувача земельної ділянки на умовах, визначених відповідною цивільно-правовою угодою. Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №322/1178/17, відповідно до якої обов`язок забезпечити державну реєстрацію договору оренди покладено на орендаря. Оскільки у спірних правовідносинах, що виникли між власником земельної ділянки ОСОБА_1 та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012», передача земельної ділянки на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки відбулася у день підписання договору, а державна реєстрація, обов`язок щодо забезпечення проведення якої покладено на орендаря, повинна була бути проведена фактично після її передачі, позивач не мав можливості контролювати дії ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» щодо виконання ними істотної умови з державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, визначеної у пункту 45 Договору. Після 01 січня 2013 року підставою для державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки, як офіційного підтвердження державою факту набуття речового права на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір оренди, предметом якого є нерухоме майно (земельна ділянка), речові права на яке підлягають державній реєстрації. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права підтверджується той факт, що інше речове право право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0322 було зареєстровано 13 червня 2013 року на підставі договору оренди землі №2 від 12 грудня 2012 року, який на момент реєстрації цього права не набрав чинності, оскільки державна реєстрація Договору до цього часу проведена не була. На момент проведення державної реєстрації речового права на оренду земельної ділянки, законодавство, що передбачало правові підстави та порядок проведення реєстрації договорів оренди землі втратило чинність, з чого виходить, що проведення реєстрації саме договору оренди в 2013 році було неможливим. Таким чином, до моменту проведення зазначених реєстраційних дій, договір оренди земельної ділянки №2 від 12 грудня 2012 року не був зареєстрований в установленому законом порядку, а на момент їх проведення здійснити таку реєстрацію було неможливо, у зв`язку з чим такі реєстраційні дії фактично ґрунтувались та були проведені на підставі правочину (договору), який за відсутності державної реєстрації слід вважати невчиненим (неукладеним), а отже фактично без проведення державної реєстрації договору оренди землі не існували підстави для виникнення прав та обов`язків за Договором, а державний реєстратор повинен був відмовити у проведенні такої реєстрації, посилаючись на норми законодавства. Таким чином, договір оренди земельної ділянки №2 від 12 грудня 2012 року не був зареєстрований в установленому законом порядку, а на момент проведення реєстраційних дій, здійснити таку реєстрацію було неможливо, тому вказані дії фактично були проведені на підставі правочину (договору), який за відсутності державної реєстрації, чинності не набрав, тому державний реєстратор повинен був відмовити у проведенні реєстрації права оренди земельної ділянки.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 30 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» залишено без руху.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 05 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» та призначено підготовче судове засідання на 21 грудня 2023 року.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 21 грудня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012», про зупинення провадження по справі .

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 21 грудня 2023 року, закрито підготовче засідання за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012, та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснила, що не пам`ятає точної дати підписання договору, але це точно було взимку, вона працювала на фермі і договора принесли туди. Їй надали екземпляр договору, але з текстом вона не ознайомлювалась, підписала не читаючи. Уточнила, що договір оренди земельної ділянки та акт приймання передачі земельної ділянки, було підписано одночасно. Підтвердила факт отримання з 2012 року орендної плати від відповідача та зазначила, що будь яких претензій орендарю з приводу орендної плати чи використання її земельної ділянки, вона не заявляла. Вказала, що оскільки договір не було зареєстровано у встановленому законодавством порядку, що повинен був зробити орендар, тому він є неукладеним, на даний час вона бажає сама обробляти землю, тому хоче її повернути.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник ТОВ « Аграрна компанія «Промінь 2012», адвокат Пояркова І.А. в судовому засіданні проти позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Пояснила, що ТОВ « Аграрна компанія «Промінь 2012» було виконано всі дії щодо реєстрації договорів оренди землі, які було укладено у грудні 2012 року, відповідно до норм чинного законодавства. Всі договори було передано реєстраційній службі, яка почала працювати з 01 січня 2013 року, але через велику кількість договорів, час реєстрації затягнувся, могли зареєструвати не більше десяти договорів у тиждень. Наголосила, що ТОВ « Аграрна компанія «Промінь 2012» діяло відповідно до норм чинного законодавства. Підтвердила, що позивачу після 01 січня 2013 року не пропонувалось укласти новий договір чи укласти додаткову угоду, оскільки на думку господарства в цьому не було потреби. Вказала, що за основу договору було взято типовий договір оренди земельної ділянки, тому у ньому було прописано п. 45. Не заперечила, що ТОВ « Аграрна компанія «Промінь 2012» взяло на себе обов`язок щодо реєстрації договору оренди земельної ділянки. Наголосила на тому, що дану земельну ділянку господарство почало обробляти після червня 2013 року, тобто після її реєстрації.

Також, від відповідача надійшов відзив на дану позовну заяву, згідно змісту якого він вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення. Підтвердив, що 12 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та TOB «Аграрна компанія «Промінь- 2012» був укладений договір оренди спірної земельної ділянки. Між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, про що свідчать власноручні підписи позивача та уповноваженої особи ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012».

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відтак, момент укладення договору оренди земельної ділянки та набуття права користування орендованою земельною ділянкою можуть не збігатися в часі. Слід зазначити, що ні положеннями оспорюваного договору, ні жодною нормою законодавства України, що регулює земельні відносини, діючого на момент укладення договору, не передбачені строки здійснення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, ні права оренди земельної ділянки. Таким чином, жодного порушення, діючого на момент укладення договору, законодавства України, що регулює земельні відносини з боку відповідача не мало місця. З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01 січня 2013 року ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» не могла зареєструвати спірний правочин. Після скасування законодавчої вимоги про необхідність реєстрації договору оренди землі і введення законодавчої вимоги реєструвати речове право оренди ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» 13 червня 2013 року було здійснено державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки №2 від 12 грудня 2012 року. В подальшому TOB «Аграрна компанія «Промінь-2012» добросовісно виконувало всі договірні зобов`язання передбачені спірним договором. З 2012 року по 2023 рік ОСОБА_1 не заперечувався факт існування договірних правовідносин між сторонами та щодо чинності договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Спірний договір добросовісно виконувався сторонам майже десять років, тобто протягом тривалого часу сторони вчиняли дії, що свідчили про визнання ними спірного договору укладеним. Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Оскільки договір оренди сторони частково виконали, то його не можна вважати неукладеним. Відповідно до правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі №904/5542/18, за загальним правилом договір є укладеним у випадку повного і безумовного прийняття (акцепту) однією стороною пропозиції іншої сторони про укладення договору (оферти). При цьому прийняттям пропозиції відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК є також вчинення особою, яка одержала оферту, відповідних конклюдентних дій (зокрема, надання послуг, сплата коштів) у межах строку для відповіді. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.». Таким чином, якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, кваліфікація договору як неукладеного виключається. Представник відповідача вважає, що метою подання вказаного позову за надуманих підстав є не захист власне порушеного права землевласника, а відшукання підстав для розірвання договорів оренди укладених ТОВ «Аграрна компанія «Промінь - 2012» з власниками земельних ділянок з метою дестабілізації роботи товариства.

Крім того від ТОВ « Аграрна компанія» Промінь -2012» надійшла заява про застосування позовної даності, згідо змісту якої просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки у позивача наявні всі документи та їй було відомо про використання її земельної ділянки ТОВ « Аграрна компанія» Промінь -2012» з 2012 року, та вона не перешкоджала її використанню. Строк позовної давності щодо повернення земельної ділянки у фактичне користування власника та скасування рішення державного реєстратора розпочав текти з 12 грудня 2012 року та сплинув 13 грудня 2015 року.

Суд, заслухавши позивача та її представника, представника ТОВ «Аграрна Компанія «Промінь-2012», дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідуючого.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2 ) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення згоди між сторонами; 3 ) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4 ) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5 ) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до копії Державного акту на право власності на землю серії ХР №2012057, ОСОБА_1 на підставі розпорядження Богодухівської РДА від 21 червня 2004 року №309 є власником земельної ділянки площею 7,8840 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка розташована на території Полково Микитівської сільської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ст. 13 Закону України « Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України ( в редакції, що діяла на час укладення договору), право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону, або договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону.

Згідно ст. 20 Закону України « Про оренду землі», укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

На час підписання договору оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ « Аграрна компанія «Промінь - 2012» ч.4 ст. 124 Земельного кодексу України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Судом встановлено, що 12 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ « Аграрна компанія «Промінь 2012» укладено договір оренди земельної ділянки ( далі Договір) №2 , згідно якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 7,8840 га, кадастровий номер :01:002:0322. П. 8 Договору передбачено, що договір укладено на 25 ( двадцять п`ять) років. Згідно п. 39 Договору, дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку встановленому законом, ліквідації юридичної особи орендаря, в інших випадках передбачених законом.

Згідно копії Акту приймання передачі земельної ділянки ( До Договору №2 12.12.2012), на виконання п. 19 Договору оренди земельної ділянки від 12.12.2012, орендодавець ОСОБА_1 передала, а орендар ТОВ « Аграрна компанія «Промінь 2012» прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Полково Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області , загальною площею 7,8840 га. Земельна ділянка, яка є предметом цього договору належить орендодавцеві на підставі Державного акту на право власності на землю ХР №2012057.

Відповідно до довідки ГУ Держгеокадастру у Харківській області №29-20-14-4753/0/19-23 від 19 вересня 2023 року, за інформацією відділу №2 Управління надання адміністративних послуг ГУ інформація про проведення у 2012 році Управлінням Держгеокадастру у Богодухівському районі в Харківській області державної реєстрації договору оренди від 12 грудня 2012 року земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0322, площею 7,8840 га, яка знаходиться на території Полково - Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, між ОСОБА_1 та ТОВ «Аграрна компанія « Промінь 2012», в Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного коритування землею, договорів оренди землі відсутня.

Згідно науково правового висновку №128-01-611 від 22 вересня 2022 року, складеного доктором юридичних наук, профессором кафедри земельного та аграрного права, членом корреспондентом Національної академії правових наук України Шульгою М.В., та кандидатом юридичних наук, доцентом кафедри земельного та аграрного права ОСОБА_3 , реєстрація речового права ( права оренди), яка була проведена після 01 січня 2013 року, не підміняє реєстрацію договору оренди до 01 січня 2013 року в підрозділах державного підприємства « Центр державного земельного кадастру».

При цьому, суд звертає увагу, що даний науково правовий висновок є аналогічним обставинам даної справи, а саме стосується укладених з ТОВ « Аграрна компанія « Промінь 2012» 12 грудня 2012 року договорів оренди землі та набрання ними чинності, тому він враховується судом при розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України ( в редакції, що діяла на час укладення договору), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно п. 19 Договору, передача земельної ділянки в оренду здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання передачі. Згідно п. 45 Договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Крім того, ч.5 ст. 126 ЗК України було передбачено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно ст.126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до визначення у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підставою для державної реєстрації права оренди землі є укладений в установленому законом порядку договір оренди, предметом якого є нерухоме майно земельна ділянка, речові права на яке підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 18 Закону України « Про оренду землі», договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, момент набрання Договором чинності, сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації. Також і законодавець набрання чинності договором оренди земельної ділянки пов`язує із виникненням у орендаря права оренди після державної реєстрації такого договору в установленому законом порядку.

Вказані вище норми законодавства дають підстави для висновку про те, що укладений правочин у формі договору з передачі в оренду земельної ділянки, який не зареєстрований у встановленому законом порядку не можна вважати таким, що створює юридичні наслідки для його сторін у вигляді набуття прав та обов`язків стосовно його предмета.

Станом на час укладення Договору між ОСОБА_1 та ТОВ « Аграрна компанія « Промінь - 2012» на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 №1021 року функціонувала Перехідна реєстраційна системи, що діяла у період з 03 серпня 2011 року по 30 грудня 2012 року, адміністраторами якої були підрозділи державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЗК України, у чинній станом на 30 грудня 2012 року редакції, державний реєстр земель складається з двох частин: а) Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок (далі - Книга записів); б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Порядок державної реєстрації договору оренди був визначений постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 №1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі».

Порядок ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Порядок) визначав процедуру ведення за формою згідно з додатком Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів) - документа, який є власністю держави і складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок (п. 1).

Згідно з пунктами 4, 6 Порядку, Книга записів відкривається та ведеться:у паперовому вигляді - територіальним органом Держземагентства; в електронному вигляді - операторами - структурними підрозділами державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» - адміністратора автоматизованої системи державного земельного кадастру, які мають доступ та вносять відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру (далі - автоматизована система), заповнюють бланки державних актів на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою з використанням автоматизованої системи та формують з її використанням аркуші Книги записів.

Книга записів у паперовому вигляді зберігається у територіальному органі Держземагентства за місцем розташування земельної ділянки.

Книга записів в паперовому вигляді складається з аркушів, які формуються з використанням автоматизованої системи.

Книга записів в електронному вигляді ведеться у складі автоматизованої системи та формується на підставі даних файла обміну даними про результати робіт із землеустрою в електронному вигляді (далі - обмінний файл) та електронних (цифрових) зображень документів, отриманих від територіальних органів Держземагентства.

Записи до розділів Книги записів вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі, договір суборенди землі та договір про внесення змін до договорів оренди та суборенди землі (п. 10).

Згідно з п. 11 Порядку дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Кожному документові, що посвідчує право на земельну ділянку, при здійсненні його державної реєстрації, з використанням автоматизованої системи, присвоюється реєстраційний номер (п. 14).

З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01 січня 2013 року ТОВ « Аграрна компанія « Промінь 2012» не могла зареєструвати спірний правочин.

Проведення 13 червня 2013 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі №2 від 12 грудня 2012 року не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року ( висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 696/1879/15-ц). Державна реєстрація права оренди не може відбутися на підставі правочину, що не набрав чинності.

Обов`язок забезпечити державну реєстрацію договору оренди покладено на орендаря.

Отже, оскільки ТОВ « Аграрна компанія « Промінь 2012» не здійснило державну реєстрацію договору оренди землі, договір між позивачем та відповідачем чинності не набрав і, відповідно вказане сільськогосподарське підприємство не набуло прав орендаря за спірним Договором.

Дана позиція узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду викладених у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 та від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що суди мають керуватися вимогами пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України та враховувати загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно із частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно п. ї ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за ухилення від державної реєстрації земельних ділянок та подання недостовірної інформації щодо них.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Враховуючи, що ТОВ « Аграрна компанія « Промінь 2012» користується земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 7,8840 га, яка знаходиться на території Полково - Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером :01:002:0322 за відсутності вчиненого правочину, позовні вимоги в частині зобов`язання ТОВ «Аграрна компанія «Промінь- 2012» звільнити земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,8840 га, що розташована на території Полково - Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером :01:002:0322, шляхом припинення її використання та повернути у фактичне користування ОСОБА_1 підлягають задоволенню на підставі вищевикладеного.

Як зазначалося вище, підставою для державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки, як офіційного підтвердження державою факту набуття речового права на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір оренди, предметом якого є нерухоме майно (земельна ділянка), речові права на яке підлягають державній реєстрації.

Відповідно до змісту Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, 13 червня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області Заяц М.М. на підставі договору оренди землі №2, виданного 12 грудня 2012 року, зареєстровано право оренди земельної ділянки 7,8840 га., яка знаходиться за адресою: Харківська область, Богодухівський район, Полково - Микитівської сільська рада, кадастровий номер :01:002:0322, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орендар: ТОВ « « Аграрна компанія « Промінь-2012», орендодавець ( власник): ОСОБА_1 .

У зв`язку з набранням з 01 січня 2013 року чинності змін, внесених Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» виключено статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, тому після 01 січня 2013 року, на момент проведення державної реєстрації речового права на оренду земельної ділянки, законодавство, що передбачало правові підстави та порядок проведення реєстрації договорів оренди землі втратило чинність, з чого виходить, що проведення реєстрації саме договору оренди в 2014 році, з підстав зазначених вище, було неможливим.

Відповідно до ч. 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції, що діяла на момент вчинення дій), державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;…. 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки .

Таким чином, договір оренди земельної ділянки №2 від 12 грудня 2012 року не був зареєстрований в установленому законом порядку, а на момент їх проведення здійснити таку реєстрацію було неможливо, тому проведені реєстраційні дії фактично були проведені на підставі правочину (договору), який за відсутності державної реєстрації чинності не набрав, тому державний реєстратор повинен був відмовити у проведенні реєстрації права оренди земельної ділянки.

Отже, державним реєстратором реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області Заяц М.М. 13 червня 2013 року було проведено державну реєстрацію речового права (право оренди) на нерухоме майно земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,8840 ґа, яка знаходиться на території Полково - Микитівської сільської ради Богодухівської сільської ради Харківської області з кадастровим номером :01:002:0322, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на земельну ділянку , на підставі договору оренди земельної ділянки, який за відсутності державної реєстрації є не набравшим чинності, не встановивши наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та конкретний правочин пов`язує можливість виникнення речового права, що підлягає державній реєстрації, а також, не перевіривши відповідність документів, на підставі яких в ТОВ «Аграрна компанія «Промінь - 2012» могло виникнути речове право оренди земельної ділянки вимогам законодавства.

На підставі вищевикладеного суд визнає незаконним та таким, що підлягає скасуванню рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3132508 від 13 червня 2013 року, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 7,8840 га, яка знаходиться на території Полково - Микитівської сільської ради Богодухівської сільської ради Харківської області з кадастровим номером :01:002:0322, що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , закріпленого за ТОВ «Аграрна Компанія «Промінь-2012», прийняте та проведене державним реєстратором реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області Заяц М.М. 13 червня 2013 року на підставі договору оренди земельної ділянки №2 від 12 грудня 2012 року.

Суд дослідивши надані представником відповідача документи, а саме: довідку ТОВ « Аграрна компанія « Промінь -2012» №157 від 01 грудня 2023 року щодо нарахування та виплату орендної плати ОСОБА_1 за період з 2013 по 2023 роки, платіжне доручення №1703 від 26.10.2023, платіжне доручення №1623 від 13.12.2022, видатковий касовий ордер від 14.12.2021, видатковий касовий ордер від 27.08.2020, видатковий касовий ордер від 11.11.2020, видатковий касовий ордер від 17.10.2019, видатковий касовий ордер від 28.11.2019, накладна №30 від 14.08.2018, видатковий касовий ордер від 07.12.2018, списки орендарів на видачу орендної плати за землю за 2017 рік, накладну №16 від 14.06.2017, накладну від 14.08.2017, видатковий касовий ордер від 21.12.2017, списки орендарів на видачу орендної плати за землю за 2016 рік, списки орендарів на видачу орендної плати за землю за 2015 рік, списки орендарів на видачу орендної плати за землю за 2014 рік, списки орендарів на видачу орендної плати за землю за 2013 рік, вважає їх неналежними доказами по справі, оскільки відповідно до ст. 77 ЦПК України, обставини, що в них зазначаються, не містять інформації щодо предмету доказування.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)).

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

Відповідно до ст.. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Представник ТОВ «Аграрна компанія» Промінь -2012» просила застосувати позовну даність, оскільки позивачу було відомо про використання її земельної ділянки ТОВ « Аграрна компанія «Промінь -2012» з 2012 року, протягом 10 років та вона не перешкоджала її використанню. Наголосила, що позивачу достеменно було відомо про укладення договору оренди з відповідачем, обов`язок здійснення державної реєстрації спірним договором для жодної із сторін не визначений, а відтак враховуючи презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав вважає, що посилання позивача на лист ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 29-20-14-4753/0/19-23 від 19 вересня 2023 року має бути розцінене, як штучна дія для поновлення строку позовної давності.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 пояснила, що вперше, про те, що договори оренди земельної ділянки від 12 грудня 2012 року ТОВ « Аграрна Компанія « Промінь 2012» не було зареєстровано, вона почула від односельців у минулому році, а вже потім звернулась до адвоката, який допоміг скласти лист до земельного відділу, звідки вона отримала лист де було вказано, що її договір оренди земельної ділянки не зареєстрований.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та доводи представника відповідача, про те, що позивач посилаючись на лист ГУ Держгеокадастру у Харківській області намагається ввести суд в оману, щодо часу коли вона дізналась про порушення своїх прав, зазначає, що ці доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, належних доказів, на підтвердження даного факту, суду надано не було.

Суд вважає, що позивач про порушення прав дізнався з відповіді ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 29-20-14-4753/0/19-23 від 19 вересня 2023 року, коли їй стало відомо, що інформація про проведення у 2012 році Управлінням Держгеокадастру у Богодухівському районі в Харківській області державної реєстрації договору оренди від 12 грудня 2012 року земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0322, площею 7,8840 га, яка знаходиться на території Полково - Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, між ОСОБА_1 та ТОВ «Аграрна компанія « Промінь 2012», в Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного коритування землею, договорів оренди землі відсутня.

Отже, позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Частиною 1,3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Під час звернення до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2 147,20 грн., який на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з ТОВ « Аграрна компанія «Промінь 2012».

Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 20, 210, 256, 261, 638, 640, 792 Цивільного кодексу України, ст.ст. 90, 125, 126, 152, 202, 211 Земельного кодексу України, ст. ст. 13, 18, 20 Закону України « Про оренду землі», ст. ст. 2, 9, 26 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ст.ст. 5, 10-13, 44, 76-79, 81, 133, 141, 143, 144, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012» про повернення земельної ділянки у фактичне користування власника та скасування рішення щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки - задовольнити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь - 2012» звільнити земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,8840 га, яка знаходиться на території Полково - Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером :01:002:0322, шляхом припинення її використання та повернути у фактичне користування ОСОБА_1 .

Визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3132508 від 13 червня 2013 року, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 7, 8840 га, яка знаходиться на території Полково - Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером :01:002:0322, що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , закріпленого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь- 2012», прийняте та проведене державним реєстратором реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області Зайцем Миколою Миколайовичем 13 червня 2013 року, на підставі договору оренди земельної ділянки № 2 від 12 грудня 2012 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Аграрна компанія «Промінь 2012», на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 2 147 грн. 20 коп. (дві тисячі сто сорок сім гривен 20 копійок).

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 18 березня 2024 року.

СУДДЯ