Справа № 215/5327/24
У Х В А Л А

05 вересня 2024 року Суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Лиходєдов А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду акту про порушення від 02.05.2024 р. № 007564, оформленого протоколом від 22.05.2024 р. № 17» ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, зі вказаним позовом.

Розглянувши подані матеріали, вивчивши постанови від 07.07.2020 р. у справі № 910/10647/18, від 16.02.2021 р. у справі № 911/2390/18 Великої Палати Верховного суду, на які посилається представник позивача, обґрунтовуючи підсудність позову, прихожу до висновку про необхідність направлення позовної заяви до іншого суду, так як справа не підсудна Тернівському районному суду м. Кривого Рогу, виходячи з наступного.

За ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У позові зазначено адресою відповідача АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» м. Дніпро, шосе Запорізьке, 22.

Позивач, подаючи позов саме до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, посилається на необхідність застосування ч. 1 ст. 30 ЦПК України, так як позовні вимоги, які виникають із приводу нерухомого майна, що знаходиться на території Тернівського району м. Кривого Рогу, за адресою м. Кривий Ріг, вул. Остроградська, 38, де й проводилася перевірка.

Крім цього вказує, що Велика Палата Верховного суду в постанові від 07.07.2020 р. у справі № 910/10647/18, зробила висновок, та вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майом.

Також зазначає, що у постанові від 16.02.2021 р. у справі № 911/2390/18, Велика Палата Верховного суду зазначила, що словосполучення «З приводу нерухомого майна», необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме мйно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Але суд вважає, що позивач, його представник, невірно інтерпретують зміст вказаних постанов і ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Так у постанові від 07.07.2020 р. у справі № 910/10647/18, за наслідками розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіара Компані» (далі - ТОВ «Тіара Компані») на постанову Північного апеляційного господарського суду від 5 червня 2019 року та рішення Господарського суду міста Києва від 11 грудня 2018 року у справі за позовом Компанії «Джамзако Лімітед» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Товстеньківський крохмальний завод» (далі - ТОВ «ТКЗ»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ТОВ «Тіара Компані», про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, заначено дослівно слідуюче.

«6.2. У справі № 201/12876/17, від висновків у якій вважає за необхідне відступити Касаційний господарський суд у складі Верховного суду, Дніпровська міська рада звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до фізичної особи про визнання укладеним договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра.

6.3. Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду, установивши, що спір у справі стосується визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури щодо будівництва нерухомого майна, на яке поширюється юрисдикція Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, постановою від 25 лютого 2018 року залишив без змін ухвалені у справі судові рішення, якими повернуто позовну заяву позивачу та роз`яснено право на звернення до належного суду. Суд дійшов висновку про те, що правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

6.4. У справі № 462/7217/18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду у постанові від 11 липня 2019 року, установивши, що позивач звернувся до Залізничного району м. Львова з позовом, предметом спору якого, серед іншого, є договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, об`єктом якого є нерухоме майно, а саме овочесховище та їдальня, адреса місцезнаходження яких за адміністративним поділом віднесена до Залізничного району м. Львова, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відкриття провадження у справі та віднесення за критеріями територіальної юрисдикції справи до компетенції Залізничного районного суду м. Львова.

6.5. Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду зазначив, що правила статті 30 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном».

У постанові від 16.02.2021 р. у справі № 911/2390/18, за наслідками розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка» (далі - Медичний центр; попереднє найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Адоніс»), Амбулаторно-поліклінічного закладу «Київський міський дитячий діагностичний центр» (далі - Діагностичний центр), заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду Київської області від 11 березня 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 25 березня 2019 року, постанову Північного апеляційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року у справі за позовом Київської місцевої прокуратури № 9 (далі - Прокуратура) в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (далі - Департамент) та Діагностичного центру до Медичного центру про стягнення 100 235,60 грн., вказано дослівно слідуюче.

«7.15. Приписами цивільного судочинства (частина перша статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України; в редакції, чинній до 14 грудня 2017 року, частина перша статті 30 ЦПК України в чинній редакції) передбачено виключну підсудність позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходження майна або його основної частини.

7.16. Забезпечуючи єдність у застосуванні процесуального законодавства, суди цивільної юрисдикції стало застосовували це положення таким чином, що у цьому випадку виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Враховуючи положення статті 181 ЦК України, зазначали, що такими є, наприклад, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (така позиція викладена, наприклад, у пункті 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», а також в подальшому Касаційним цивільним судом у складі Верховного суду в постанові від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17 та від 11 липня 2019 року у справі № 426/7217/18).

7.21. За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

7.22. Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

7.23. Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

7.25. Велика Палата Верховного суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

7.26. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

7.27. Оскільки правила виключної підсудності поширюються на спір щодо стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування нерухомим майном, розташованим у місті Києві, то спір у цій справі, переданий на розгляд до Господарського суду Київської області, вирішувався з порушенням положень частини третьої статті 30 ГПК України.

7.28. У зв`язку із цим Велика Палата Верховного суду не вважає за необхідне відступати від висновку, викладеного Касаційним цивільним судом у складі Верховного суду в постанові від 16 травня 2018 року у справі № 640/16548/16-ц, про те, що позов про стягнення орендної плати за користування нерухомим майном належить до позовів, які виникають з приводу нерухомого майна».

Проаналізувавши зміст вказаних постанов Великої Палати Верховного суду, роблю висновок, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про «визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду акту про порушення від 02.05.2024 р. № 007564, оформленого протоколом від 22.05.2024 р. № 17», не відносяться до вказаного в них можливого переліку позовних вимог з приводу нерухомого майна.

Тому, враховуючи положення ч. 2 ст. 27 ЦПК України, за вказаних обставин, позовна заява, відповідно до ст. 31 ч. 1 п. 1 ЦПК України, повинна бути надіслана за підсудністю на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, так як відповідач, який має юридичну адресу м. Дніпро, Запорізьке шосе, 22, що знаходиться на території Шевченківського району м. Дніпра, обслуговується Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 28 ч. 15, 30 ч. 1, 31 ч. 1 п. 1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про «визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду акту про порушення від 02.05.2024 р. № 007564, оформленого протоколом від 22.05.2024 р. № 17» направити до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подання апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня її складення.

Ухвала складена 05.09.2024 р..

СУДДЯ: