Справа № 932/9997/24
Провадження № 2-н/932/515/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

31 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Юдіна Н.М., розглянувши заяву Обласного комунального підприємства «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку заборгованості за теплову енергію з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

22.10.2024 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява про видачу судового наказу в порядку ст. 160-164 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2024 справа була розподілена на суддю ОСОБА_3 .

Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2024 року змінено територіальну підсудність судових справ Димитровського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська з 02.09.2024 року.

Згідно зі ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 867961 від 25.10.2024 відомості щодо місця реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.

Як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 867957 від 25.10.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

28.10.2024 на адресу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла відповідь з Відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради №4795 від 28.10.2024 в якій зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 13.08.1986 по теперішній час.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 386181092 від 10.07.2024, квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової вланості належить: ОСОБА_2 частка власності 1/3; ОСОБА_4 частка власності 1/3; ОСОБА_1 частка власності 1/3.

Перевіривши матеріали заяви, додані до неї документи, а також відповідь з органу ведення реєстру територіальної громади Мирноградської міської ради, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу про стягнення в солідарному порядку заборгованості за теплову енергію з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з наступних підстав.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

У своїй заяві заявник просить стягнути з боржників у солідарному порядку борг у розмірі 24 590,15 грн за надану теплову енергію, заборгованість за абонентське обслуговування у розмірі 511,39 грн, судовий збір в розмірі 242,24 грн та вказує місце реєстрації (проживання) боржників за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, заявником надано інформаційну довіку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 386181092 від 10.07.2024, відповідно до якої квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової вланості належить: ОСОБА_2 частка власності 1/3; ОСОБА_4 частка власності 1/3; ОСОБА_1 частка власності 1/3.

Однак як вбачається з прохальної частини заяви про видачу судового наказу в солідарному порядку, стягувач просить суд видати судовий наказ лише щодо двох осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Проте з наданих заявником матеріалів вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою пред`явлення грошової вимоги щодо стягнення заборгованості, на праві спільної часткової власності належить також ОСОБА_4 , яка відсутня у заяві про видачу судового наказу у статусі боржника.

Зважаючи на вищевказане, наявна підстава для відмови у видачі судового наказу про стягнення заборгованості у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у зв`язку із імперативністю норми п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з частин 1, 4 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Частинами 1, 2 ст. 544 ЦК України встановлено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Виходячи з аналізу наведених норм, враховуючи неподільність предмета зобов`язання при солідарному стягненні, право регресної вимоги у солідарних боржників, суд дійшов висновку, що у випадку наявності хоча б одного боржника відносно якого не заявлено законне право стягнення грошової вимоги на підставі наявної заборгованості, має місце необхідність відмови у задоволенні стягнення такої вимоги щодо інших, зазначених стягувачем боржників, оскільки таким шляхом суд не змінить порядок стягнення, визначений заявником при подачі заяви, що є необхідним у наказному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявлені вимоги про солідарне стягнення заборгованості взаємопов`язані між собою та їх окремий розгляд неможливий, за таких обставин, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі наведеного, керуючись ст. 167-168 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Обласного комунального підприємства «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» про видачу судового наказу про солідарне стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за період від 01.03.2022 до 01.09.2024 та заборгованості за абонентське обслуговування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

На підставі ч. 1 ст. 166 ЦПК України, роз`яснити заявникові, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2 1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.М. Юдіна