КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 939/858/24 Головуючий у 1 інстанції: Герасименко М.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 10 липня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди. Зазначив, що 23 вересня 2020 року між ним і ФОП ОСОБА_2 був укладений договір на виконання землевпорядних робіт № 440. Згідно п. 1.1 договору ФОП ОСОБА_2 зобов`язалася виконати роботи по розробленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в його власність. Виконання вказаних робіт оплачено ним у день укладення договору. В подальшому ФОП ОСОБА_2 повідомила його про неможливість продовжити виконання умов укладеного договору, оскільки їй не наданий акт прийому-передачі на зберігання межових знаків, підписаного усіма суміжними землевласниками та органом місцевого самоврядування. Заочним рішенням Бородянського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 року дії ФОП ОСОБА_2 визнано неправомірними та зобов`язано її завершити роботи по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Оскільки він мав рішення 50-ї сесії 7-го скликання Майданівської сільської ради Бородянського району Київської області від 01 вересня 2020 року № 519-50-VII про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства, то вважав, що жодних перешкод для виготовлення проекту немає. 25 січня 2022 року йому стало відомо, що 24 січня 2022 року рішенням державного реєстратора відділу № 1 Управління у Вознесенському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області Зуєвої О.С. № РВ-022 відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК у зв`язку з невідповідністю поданих документів законодавству - проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність суперечить вимогам п. 4 ст. 116 і п. 1б ст. 121 ЗК України. Позивач вважає, що ФОП ОСОБА_2 порушила умови договору на виконання землевпорядних робіт, оскільки виготовлений проект землеустрою не наданий йому на ознайомлення, а також він не підписував акт приймання-передачі виконаних робіт. Дії та бездіяльність ФОП ОСОБА_2 призвели до того, що він не має можливості оформити належним чином своє право на земельну ділянку та протягом тривалого часу не отримав результату, зазнав душевних страждань і зайвих клопотів, змушений був оскаржувати в судовому порядку безпідставну відмову ФОП ОСОБА_2 у виготовленні проекту, витрачати сили, час і здоров`я на пошуки завіреної належним чином копії рішення державного реєстратора про відмову у внесенні відомостей до ДЗК. ОСОБА_1 вважає, що відповідачка зобов`язана відшкодувати завдані збитки та моральну шкоду у зв`язку з неналежним виконанням умов договору на виконання землевпорядних робіт № 440 від 23 вересня 2020 року. ОСОБА_3 просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 4 500 грн.у рахунок відшкодування збитків і 10 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 10 липня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи. Суд першої інстанції не надав належної оцінки порушенням ФОП ОСОБА_2 умов договору на виконання землевпорядних робіт № 440 від 23 вересня 2020 року, ненадання йому на ознайомлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в його власність.

Представник ФОП ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Майданівської сільської ради Бородянського району Київської області від 01 вересня 2020 року № 519-50-VII, відповідно до поданої заяви ОСОБА_1 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства в с. Майданівка Бородянського району Київської області (а.с. 17).

23 вересня 2020 року між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2 був укладений договір, предметом якого є виконання робіт на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Майданівка Бородянського району Київської області (а.с. 9).

01 лютого 2021 року ФОП ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 про неможливість продовження виконання умов договору № 440 від 23 вересня 2020 року в зв`язку з ненаданням акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, підписаного всіма суміжними землевласниками/землекористувачами (а.с. 11).

У подальшому ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії. Заочним рішенням Бородянського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано ФОП ОСОБА_2 завершити відповідно до договору № 440 від 23 вересня 2020 року роботи по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 (а.с. 12-14).

У жовтні 2021 року ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд вказаного рішення суду, мотивуючи свою заяву в тому числі тим, що виконати умови договору неможливо з вини позивача - при підписанні договору останній приховав інформацію про наявність у його власності земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 21 жовтня 2021 року заяву ФОП ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення. При постановленні даної ухвали суд виходив у тому числі з того, що відповідач, відповідно до умов договору взяв на себе зобов`язання виконати роботи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а оцінку обставинам, зокрема щодо непогодження меж земельної ділянки, заперечень суміжних землекористувачів, а також використання особою права на приватизацію іншої земельної ділянки, повинен надати орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію земельної ділянки та за наслідками розгляду цього питання ухвалити відповідне рішення. Судове засідання за результатом якого було постановлено дану ухвалу відбувалося за участі ОСОБА_1 та його представника - адвоката Башинської О.П., які, ознайомившись із обґрунтуванням заяви про перегляд заочного рішення, заперечували проти її задоволення (а.с. 15-16).

Після набрання законної сили рішенням суду на виконання договору № 440 від 23 вересня 2020 року був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 (а.с. 25-39).

24 січня 2022 року державним кадастровим реєстратором відділу № 1 Управління у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 20 січня 2022 року (реєстраційний номер ЗВ-022) разом з доданими до неї документами. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру в зв`язку з невідповідністю поданих документів законодавству, а саме проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства суперечить вимогам ст. 116 п. 4 Земельного кодексу України, яка передбачає передачу земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду цільового призначення; ст. 121 п. 1 б Земельного кодексу України, яка передбачає перевищення норм безоплатної передачі у власність (а.с. 19).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди. Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При цьому ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свої вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що через порушення ФОП ОСОБА_2 умов договору на виконання землевпорядних робіт від 23 вересня 2020 року № 440 був змушений вживати заходів для відновлення своїх прав, не зміг оформити належним чином своє право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 виконала свої зобов`язання за договором на виконання землевпорядних робіт № 440 від 23 вересня 2020 року, предметом якого є виконання робіт на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Майданівка Бородянського району Київської області. ОСОБА_1 прийняв розроблений проект землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки.

ОСОБА_1 отримав відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 через те, що він використав своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 було достовірно відомо про перевищення ним норм безоплатної передачі у власність земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. На вказані обставини ФОП ОСОБА_2 звертала увагу ОСОБА_1 і під час розгляду справи Бородянським районним судом Київської області за позовом ОСОБА_1 про зобов`язання ФОП ОСОБА_2 завершити роботи по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у його власність. Не зважаючи на вказані обставини, ОСОБА_1 наполягав на завершенні відповідачем відповідних робіт.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування збитків та моральної шкоди через недоведеність.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Судом першої інстанції надано належну оцінку доводам позивача, викладеним у позовній заяві, та наданим ним доказам.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бородянського районного суду Київської області від 10 липня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.