справа № 278/4600/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Євгена Татуйка, за участю секретаря Дарії Кравчук, розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Фещенко Алла Сигізмундівна про надання додаткового строку для прийняття спадщини та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину,

В С Т А Н О В И В :

Розглядуваним позовом позивач просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки основний строку ним пропущений з поважних причин якими є перебування на військовій службі. Крім цього, у зв`язку із цим просив внести зміни у свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я відповідачки на успадковане нею майно.

У судовому засіданні представниця позивачки вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі.

Представниця відповідачки заперечувала задоволення. Свою позицію сторона відповідача ґрунтувала наступним. Після смерті чоловіка відповідачки і батька позивача лишалась спадщина. Частину спадщини нею було успадковано за заповітом, а частину за законом. Ніяких перепон нею не чинилось позивачеві, як у сповіщенні про смерть батька так і у спадкуванні. Більше того, позивач, перебуваючи у Житомирі мав можливість, як зупинятись у квартирі відповідачки з ночівлями, так і прати речі, а також виконувати інші необхідні у зв`язку із перебування дії. У останні роки життя спадкодавця останній хворів на рак і потребував постійного догляду, який нею здійснювався. Позивач лише один раз відвідав батька за увесь час хвороби. У день смерті позивач був повідомлений про даний факт, однак зазначив, що не зможе бути присутнім на похованні через особисті проблеми. Так само, кожен раз, коли планувались поминальні обіди позивачка сповіщала про це, однак і на такі заходи позивач не з`являвся. Після смерті батька лише один раз приїздив у Житомирі і разом з позивачкою відвідував цвинтар. У подальшому з`ясувала, що позивач призваний на військову службу. До закінчення строку для прийняття спадщини і за час перебування вже на військовій службі позивач перебував у відповідачки декілька днів. Після закінчення строку для прийняття спадщини відповідачка подала усі документи і прийняла частину спадщини і за заповітом.

Заслухав пояснення учасників розгляду, дослідив надані ними матеріали, а також показання свідків, судом установлено наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини.

Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, отримував код платника податків і при зверненні до суду сплатив судовий збір. Також позивач є сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Житомирі у віці 57 років.

Відповідачка має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району Житомирської області.

5 травня 2021 року ОСОБА_3 видано довідку до акту МСЕК про повторний огляд із встановленням першої групи інвалідності з 28 квітня 2021 року, потребує постійного стороннього догляду із спостереженнями у онколога. Взятий на облік із злоякісним новоутворенням 10 лютого 2020 року

13 серпня 2021 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким квартиру АДРЕСА_1 заповів в рівних частинах відповідачці і ОСОБА_5 , а садовий будинок і земельну ділянку тільки відповідачці.

1 листопада 2022 року позивач призваний на військову службу за загальною мобілізацією і проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 , а у період часу з 6 листопада по 4 травня 2023 року, а також з 19 травня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України перебуваючи в АДРЕСА_3 та н.п. Романки Синельниківського району Дніпропетровської області.

23 серпня 2023 року приватним нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск позивачем строку для прийняття спадщини. Постанова нотаріуса містить відомості про те, що заява надійшла засобами поштового зв`язку 18 серпня 2023 року.

1 червня 2023 року відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва у с. Вереси Житомирського району Житомирської області.

Свідки ОСОБА_6 й ОСОБА_7 дали суду показання, якими підтвердили освітлені у суді доводи відповідачки щодо відносин батька і сина, а також обставини смерті спадкодавця. Крім цього, ОСОБА_7 повідомила, що є сусідкою відповідачки і їй остання залишає ключі від квартири аби годувати кота. Ключі відповідачка також дозволяла передавати позивачу у разі потреби і перебування у Житомирі. У грудні 2022 і у січні 2023 року позивач користувався нагодою і відвідував житло відповідачки, оскільки залишався на декілька днів.

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Проаналізувавши фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Стосовно основної вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Суд не вважає, що позивачем наведено і дослідженими доказами підтверджено наявність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька. Дійсно, сторонами не спростовувалось факт перебування позивача на військовій службі з 1 листопада 2022 року. Однак, надані стороною позивача матеріали не свідчать про наявність непереборних обставин, які б виключали, або практично унеможливлювали подання ним заяви про прийняття спадщини. Більше того, допитані у суді свідка, показання яких не були відкинуті будь-якими доказами, установлений факт перебування позивача поза межами розташування військової частини, а саме у квартирі позивачки у м. Житомирі, до закінчення строку прийняття спадщини і після призову на військові службу. При цьому, представниці позивача головуючим суддею перед закінченням судового розгляду пропонувалось надати матеріали направлені на спростування факту перебування її довірителя у м. Житомирі в грудні 2022 року і в січні 2023 року, однак таку пропозицію використано не було.

У суду не має підстав ставити під сумнів показання свідків допитаних за клопотанням представниці відповідачки, оскільки такі докази здобути у порядку та спосіб передбачений процесуальним законодавством, а їх зміст та спосіб надання не викликав ніяких зауважень щодо відповідності як фактичним обставинам справи так і іншим матеріалам справи.

Також суд вважає необхідним зазначити і наступне. Надані представницею позивачки довідки про виконання її довірителем і позивачем у справі військового обов`язку не свідчать про непереборність обставин, які унеможливлювали прийняти спадщину. Місцезнаходження військової частини у якій перебуває на службі позивач, що на території Житомирського району Житомирської області з одного боку спростовує доводи щодо відсутності підстав для задоволення вимог, оскільки відкидають посилання представниці позивача про постійне перебування її клієнта поза межами області, а з іншого боку така інформація підтверджує показання допитаних судом свідків про можливість відвідування позивачем місця проживання відповідачки де вона мешкала разом з померлим.

Пасивна участь сина у лікуванні батька у останні роки його життя, відсутність позивача на похованні і усіх поминальних обідах організованих з даного приводу, на переконання суду, не мають ніякого значення при вирішенні питання про продовження строку для прийняття спадщини, а лише можуть характеризувати дійсні відносини між ними.

Саме головне, позивачем та його представницею не надано суду доказів неможливості подання заяви про прийняття спадщини навіть засобами поштового зв`язку тобто такими, якими скеровано розглянуту нотаріусом, однак до закінчення визначеного законом строку при тому, що умови та місце служби позивача, виходячи з досліджених судом матеріалів, не змінювались.

Такі фактичні обставини справи встановлені судом у ході розгляду справи у сукупності із тим, що позивачем узагалі не наводились причин, які унеможливлювали його прийняти спадщину до призову на військову службу, що мало місце з часу відкриття спадщини тобто з 26 липня 2022 року до 1 листопада 2023 року дають достатні підстави для категоричного висновку про відсутність підстав для задоволення основної вимоги.

Друга позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки судом не установлено підстав для продовження строку для прийняття позивачем спадщини.

Результати вирішення спору не дають підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім та документально підтверджених судових витрат. Витрати відповідача перед судом не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене 18 березня 2024 року.

Суддя Євген Татуйко