Справа № 645/3533/23
Провадження № 2/645/139/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2024 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Ульяніч І.В., при секретарі Циганок В.М., учасники справи: представник позивача, відповідач, представник відповідача - не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з опалення та підігрів води,

17.01.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Жук Є.Г. надійшли письмові заперечення, відповідно до яких представник зазначає, позивачем пропущено строк позовної давності, заборгованість нараховувалась на 4-х осіб, матеріали справи не містять довідки про зареєстрованих 4-х осіб. Крім того, відповідач є власницею квартири АДРЕСА_2 з 03.12.2019 р., на час покупки в квартирі в ній ніхто не був зареєстрований. Позивачем безпідставно в порушення вимог ЦК України, зарахував поточні платежі за грудень 2019 та липень 2020 р. з вказівкою сплати за певний місяць, як плату за минулі періоди. Просив, про застосування строку позовної давності та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутностю.
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про її небажання захищати свої процесуальні права.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2019 р., відповідач ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Отже, відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , з 03.12.2019 року та саме з цього періоду зобов`язана сплачувати надані послуги.
Згідно ст. 319, 322 ЦК України - власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Опалення та гаряче водопостачання будинку, в квартирі яка належить відповідачу, здійснюється позивачем централізовано.
Даних про відмову відповідача від надання їй позивачем послуг опалення та підігріву води матеріали справи не містять.
Крім того, з розрахунку вбачається, що відповідачем 27.12.2019 року здійснено оплату за надані послуги у розмірі 1621,99 грн. та 01.2020 р. у розмірі 1426,92 грн. Сума у розмірі 1621,99 грн. позивачем була безпідставно зарахована за період 11.2019 року, коли відповідач не була власником квартири, та відповідно зазначена сума не була врахована позивачем в графу "сплачено за місяць з урахуванням періоду" .
Відповідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому порядку тарифам.
Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги в квартирі, яка належить громадянинові на праві приватної власності, береться по затвердженим у встановленому порядку тарифам, та має вноситись наймачами своєчасно.
Згідно п. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 1875-ІV від 24.06.2004 року - користувач зобов`язаний своєчасно, у встановлений строк, сплачувати надані послуги. У випадку наявності засобів по квартирного обліку холодної та гарячої води та теплової енергії - щомісячно знімати показання та сплачувати вартість наданих послуг за цими показаннями та встановленими тарифами.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 року, введений в дію з 01.05.2019 року - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Строки оплати встановлені п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, що діяла в період виникнення спірних правовідносин та до 01.05.2022 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).
Враховуючи, що з 12.03.2020 року з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину, позовні вимоги з 03.12.2019 року заявлені в межах строку позовної давності.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги заявлені в межах позовної давності, у зв`язку із чим заява відповідача щодо застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки позивачем строку позовної давності не пропущено.
На підставі викладеного і керуючись ст.12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з опалення та підігрів води задовільнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо позивача: КП Харківські теплові мережі, р/р IBAN: НОМЕР_1 у ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» м.Харкова, , місцезнаходження: 61037, м.Харків, вул. Мефодіївська, 11.

Відомості щодо відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 . .

Повне судове рішення складено 18.03.2024 року.

Головуючий суддя І.В.Ульяніч