УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19 листопада 2024 року м. Мукачево Справа №303/9189/24

2/303/1943/24

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Попович Віта Володимирівна

про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що подана позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, всупереч вимогам, які зазначені в пункті 5 частини третьої ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається з фактичного аналізу позовної заяви, в прохальній частині позову позивач просить суд під час підготовчого засідання витребувати від приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Попович Віти Володимирівни та державного нотаріуса Мукачівської державної нотаріальної контори (без зазначення прізвища, імені, по батькові) ряд доказів.

Разом із тим, на підтвердження вказаних у змісті позову обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги нею не додано доказів. Також позовні матеріали не містять відомостей про те, що позивач зверталася до нотаріусів з відповідним запитом/заявою про отримання належним чином завірених копій документів, які на її думку, можуть мати доказове значення у справі.

Суд у відповідності до положень частини сьомої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, учасник справи має можливість реалізувати своє процесуальне право та у разі неможливості самостійно надати докази може подати клопотання про витребування доказів судом. Однак, в такому разі у клопотанні повинні бути зазначені вжиті особою заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України).

У тексті позову ОСОБА_1 зазначає: «заповіт на користь ОСОБА_2 вважаю недійсним, що на даний час мотивую однією обставиною: такий складено 01.05.2023 року. Цього дня помер рідний брат спадкодавці ОСОБА_3 ОСОБА_4 . У зв`язку з цим мені достовірно відомо, що цього дня ОСОБА_3 не була і не могла бути у нотаріуса з метою складення заповіту».

В контексті наведеного, суд звертає увагу позивача, що посилання на те, що «інші обставини визнання заповіту недійсним будуть вказані у відредагованій (уточненій) позовній заяві після витребування судом у приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Попович Віти Володимирівни та державного нотаріуса Мукачівської державної нотаріальної контор вищевказаних документів» не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, оскільки у ньому не передбачено правового механізму за якого позивач під час судового розгляду справи може надавати «відредаговану (уточнену) позовну заяву».

Враховуючи те, що подана до суду позовна заява відповідно до приписів ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, неприпустимим є обґрунтування позовної заяви загальними обставинами по такій категорії справ, без конкретизації обставин та доказів безпосередньо виниклих із існуючих правовідносин.

Відповідно до частин другої та п`ятої ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Всупереч вищевказаним приписам, у доданих до позовної заяви копіях письмових доказів відсутній власноручний підпис позивача та дата їх засвідчення.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без руху судом враховується також практика Європейського суду з прав людини (рішення Суду у справі «De Geouffre de la Pradelle проти Франції», №12964/87, § 28, від 16 грудня 1992 pоку) де зазначено, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 175, 185 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною третьою ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость