Справа № 569/1987/24
14 березня 2024 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Кучиної Н.Г.,
секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернула ся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 73 452,00 гривень, 3121,57 гривень інфляційних збільшень та 2142,79 гривень штрафних санкцій.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що у червні 2022 року вона прийняла рішення провести ремонт власного дачного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Для виконання будівельних робіт знайомі їй порадили ОСОБА_2 , як спеціаліста у цій сфері. Загальна сума грошових коштів, які вона перерахувала ОСОБА_2 для закупівлі будівельних матеріалів становить 73 452,00 грн. Після того як ОСОБА_2 декілька місяців лише годував мене обіцянками що він виконає свою роботу і нічого не зробив, я зрозуміла, що мене ввели в оману. У грудні 2022 року я звернулася до Національної Поліції із заявою про вчинення щодо мене шахрайських дій. Проте листом № Х-671, Х-672/200/04-2023 від 04.01.2023 мене повідомили, що в даній події вбачаються цивільно-правові відносини, які вирішуютьсяу суді у цивільному порядку і для відшкодування завданої шкоди, мені рекомендовано звернутися до Рівненського міського суду в цивільному порядку. Відповідно до розписки від 28.12.2022 ОСОБА_2 зобов`язувався повернути грошові кошти до 04.02.2023. Ця розписка була написана відповідачем у присутності поліцейського Сайчука Дмитра. Строк виконання вказаних зобов`язань 04 лютого 2023 року, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Також, окрім основної суми боргу до сплати підлягають 3 121,57 грн. інфляційних збільшень та 2 142, 79 грн. штрафних санкцій.
Позивач в судове засідання не з`явилася, при цьому подала заяву про проведення судового засідання без її участі позивача. Позовні вимоги підтримала та не заперечила проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився,хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, відповідно до відповіді № 425809 від 30.01.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру на запит суду адреса реєстрації відповідача: АДРЕСА_2 . 15 лютого 2024 року та 14 березня 2024 року до суду повернулися не врученими судові повістки для відповідача на 26 лютого 2024 року та 14 березня 2024 року з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказана причина повернення - адресат відсутній за вказаною адресою. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків.
З позову вбачається, що у червні 2022 року ОСОБА_1 прийняла рішення провести ремонт власного дачного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Для виконання будівельних робіт знайомі їй порадили ОСОБА_2 (відповідач), як спеціаліста у цій сфері.
З долучених позивачем квитанцій вбачається, що позивач перерахувала ОСОБА_2 на закупівлю будівельних матеріалів грошові кошти на суму 73 452,00 (сімдесят три тисячі чотириста п`ятдесят дві) гривні, однак відповідачем будівельних матеріалів на зазначену суму не було закуплено.
Листом № Х-671, Х-672/200/04-2023 від 04.01.2023 на заяву ОСОБА_1 за фактом можливих неправомірних дій ОСОБА_2 , Рівненське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області інформує, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України (Шахрайство), а тому розгляд звернення припинено. В даній події вбачаються цивільно-правові відносини, які вирішуються в суді в цивільному порядку. Для відшкодування завданої шкоди, рекомендовано звернутися до Рівненського міського суду в цивільному порядку.
Судом встановлено, що згідно розписки від 28 грудня 2022 року ОСОБА_2 зобов`язувався повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 74 000 грн. до 04 лютого 2023 року.
У визначені строки в розписці відповідач кошти не повернув.
09.10.2023 адвокатом Соломон О.М. направлено кур`єрською доставкою на адресу відповідача вимогу про повернення грошових коштів у сумі 73 452 гривень № 34/2023.
Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Вирішуючи справу суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надала оригінал розписки, складений відповідачем про те, що він отримав в борг грошові кошти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Як встановлено судом відповідач зобов`язався повернути кошти в термін до 04 лютого 2023 року, однак грошові кошти не повернув. Про неналежне виконання відповідачем свого обов`язку щодо повернення грошових коштів також свідчить наявність оригіналу боргового документа (розписки) саме у ОСОБА_1 .
Таким чином, оскільки відповідач на час написання розписки мав в користуванні грошові кошти, належні позивачу, про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу. З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 73 452,00 грн.
Щодо позовної вимоги в частині стягнення 3 121,57 гривень інфляційних збільшень та 2 142,79 гривень штрафних санкцій, які позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає таке.
Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, суд враховує, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджено Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, який затверджено Законом України №2119-IX від 15 березня 2022 року, Указом Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року, який затверджено Законом України №2212-IX від 21 квітня 2022 року, Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року, який затверджено Законом України №2263-IX від 22 травня 2022 року, Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, який затверджено Законом України № 2500-IX від 15 серпня 2022 року, Указом Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, який затверджено Законом України № 2738-IX від 16 листопада 2022 року, Указом Президента України № 58/2023 від 6 лютого 2023 року, який затверджено Законом України № 2915-IX від 7 лютого 2023 року, Указом Президента України № 254 від 01 травня 2023 року, який затверджено Законом України № 3057-IX від 02 травня 2023 року, Указом Президента України № 451/2023 від 26 липня 2023 року, який затверджено Законом України № 3275-IX від 27 липня 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Тобто дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом на час розгляду даної справи.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 наступного змісту:
«18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
У цій справі позивач просить стягнути з відповідача на її користь 3 121, 57 гривень інфляційних збільшень та 2 142,79 гривень штрафних санкцій в період дії в Україні воєнного стану. Відтак, з огляду на положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України відсутні підстави для стягнення з відповідача 3121,57 гривень інфляційних збільшень та 2 142,79 гривень штрафних санкцій, оскільки відповідач звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 1 130 грн. 20 коп. (1 211,20Х73 452,00/78 716,36)).
Керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 625, 628, 638, 641, 644, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 73 452 грн. 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1 130 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено 18 березня 2024 року.
Суддя Н.Г. Кучина