Справа № 541/29/24
Номер провадження 2/541/262/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 березня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.

за участю секретаря - Ніколаєнко М.В.

представника позивача адвоката Сидоренко Ю.В,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миргородської міської ради Полтавської області

про визнання права оренди земельної ділянки, яка належала померлому спадкодавцю,

В С Т А Н О В И В :

03 січня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права оренди земельної ділянки, яка належала померлому спадкодавцю.

Просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:005:0100 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населених пунктів на території колишньої Шахворостівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, площею 22,3001 га, яке належало ОСОБА_3 на підставі договору оренди землі від 15 січня 2016 року, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області і ПП ОСОБА_3 , право оренди за яким було зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області Курінною Христиною Сергіївною 08 липня 2016 року за номером запису про інше речове право 15418792.

Мотивуючи позовні вимоги тим, що 15 січня 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області (орендодавцем) і ПП ОСОБА_3 (орендарем) було укладено договір оренди землі, згідно з умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер :00:005:0100) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Шахворостівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, площею 22,3001 га

ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_3 помер. Єдиним спадкоємцем є він. В зв`язку з цим, позивач 28.04.2023 звернувся до Миргородської міської ради Полтавської області, яка з 29.01.2021 є власником орендованої земельної ділянки, із заявою про намір продовжити дію вказаного договору з оформленням права оренди на своє ім`я, однак йому було відмовлено, оскільки державна реєстрація прав на земельну ділянку може здійснюватися безпосередньо нотаріусом, який заводить спадкову справу. Проте, приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Гриб Юлія Миколаївна постановою від 29.11.2023 відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право оренди вищезазначеної земельної ділянки, так як договір оренди землі закінчився 15 січня 2023 року, а орендар не скористався своїм переважним правом поновити його на новий строк у передбаченому п.8 договору оренди порядку.

Відповідно до ухвали судді від 04 січня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання .

Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник , адвокат Сидоренко Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву. Вказував, що договір оренди землі укладено 15 січня 2016 року, момент його закінчення 15 січня 2023 року (7 років), однак орендар ОСОБА_3 не звертався до орендодавця (Миргородської міської ради) з метою скористатися переважним правом на поновлення договору оренди на новий строк, в терміни та з дотриманням вимог передбачених статтею 33 ЗУ "Про оренду землі", тому на момент звернення позивача до суду термін дії вищевказаного договору оренди землі закінчився. Враховуючи дані обставини, а також наявність постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право оренди земельної ділянки, приватного нотаріуса Гриб Юлії Миколаївни №282/02-31 від 29.11.2023, просив відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_2 .

Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

15 січня 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області (орендодавцем) і ПП ОСОБА_3 (орендарем) було укладено договір оренди землі, згідно з умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер :00:005:0100) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Шахворостівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, площею 22,3001 га (а.с.5-7).

Відповідно до п.8 вказаного договору оренди землі договір укладено на термін 7 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п. 44 договору оренди землі право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації.

Право оренди даної земельної ділянки зареєстровано 08 липня 2016 року державним реєстратором виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області Курінною Христиною Сергіївною, номер запису про інше речове право 15418792, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухома майно (а.с.8-9 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 11,12).

Відповідно до спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем є його син - ОСОБА_2 (а.с. 47-159).

Відповідно до п.40 договору оренди землі від 15.01.2016 право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Позивач 28.04.2023 звернувся до Миргородської міської ради Полтавської області, яка з 29.01.2021 є власником орендованої земельної ділянки а отже, відповідно до п.39 цього договору, правонаступником Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у договорі оренди землі від 15.01.2016, із заявою про намір продовжити дію вказаного договору з оформленням права оренди на своє ім`я, однак отримав відповідь від 12.11.2023 за № 7/87, в якій роз`яснено про відсутність правових підстав у оформленні переходу права оренди земельної ділянки. При цьому відповідач послався на те, що державна реєстрація прав на земельну ділянку може здійснюватись безпосередньо нотаріусом, який заводить спадкову справу (а.с.16).

Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Гриб Ю.М. від 29.11.2023 № 382/02-31 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право оренди земельної ділянки площею 22,3001 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування якої: Полтавська область, Миргородський район, Шахворостівська сільська рада, кадастровий номер :00:005:0100, після його батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки договір оренди землі закінчився 15 січня 2023 року, а орендар не скористався своїм переважним правом поновити його на новий строк у передбаченому п.8 договору оренди порядку (а.с.17).

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі N 209/3085/20 (провадження N 14-182цс21) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не повинне породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.

Крім того, спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі N 522/1528/15-ц (провадження N 14-67цс20)).

У статті 27 Закону України «Про оренду землі» як у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи у судах передбачалося, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Таким чином, суд вважає, що позивачем обраний правильний спосіб захисту

Процедура укладення, вимоги до змісту і форми та порядок припинення договору оренди землі визначені ЗК України та спеціальним законом - Законом України «Про оренду землі».

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статей 1, 13 Закону України «Про оренду землі» орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» як у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Cтаттями 125 та 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Разом з тим Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та рішенням Європейського суду з прав людини від 24 червня 2003 року "Стретч проти Сполученого Королівства" (Stretch vs. The United Kingdom, заява N 44277/98) встановлено, що "правомірні очікування" мають статус майна і позбавлення сторони правовідносин її правомірних очікувань є неприпустимим.

Отже, сторона договору оренди (ПП ОСОБА_3 , а надалі спадкоємець ОСОБА_2 ) після його укладення першою отримує легітимні сподівання та правомірні очікування на законне завершення такої процедури, а також реалізацію права користування земельною ділянкою протягом усього погодженого строку за умови належного виконання сторонами договору його умов.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Таким чином, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Системний аналіз статей 210, 638 ЦК України у взаємозв`язку зі статями 125, 126 ЗК України та статтею 6 Закону України «Про оренду землі» дають підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації та є вчиненими з дня проведення такої державної реєстрації.

Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору оренди землі має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене та момент з яким законодавець пов`язує початок перебігу та закінчення строку дії договору оренди землі, договір оренди землі укладений 15 січня 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області (орендодавцем) і ОСОБА_3 був діючим, отже до складу спадщини, яка відкрилась після смерті останнього, входило право оренди земельної ділянки відповідно до вказаного договору і позивач мав право вчиняти дії, передбачені п. 8 цього договору, тому і звернувся до відповідача з відповідною заявою.

Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що 15 січня 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області (орендодавцем) та спадкодавцем - ПП ОСОБА_3 (орендарем) було укладено договір оренди землі, згідно з умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер :00:005:0100) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Шахворостівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, площею 22,3001 га .

Право оренди даної земельної ділянки зареєстровано 08 липня 2016 року державним реєстратором виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, номер запису про інше речове право 15418792, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухома майно .

Тобто, враховуючи момент проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки 08 липня 2016 року та строк, на який було укладено договір оренди землі, що передбачений п. 8 даного договору (7 років), договір Оренди землі діяв по 08 липня 2023 року (після смерті спадкодавця 18.03.2023).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача грунтуються на вимогах закону, тому суд вважає за необхідне позов ОСОБА_2 задовольнити та визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:005:0100 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населених пунктів на території колишньої Шахворостівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, площею 22,3001 га, яке належало ОСОБА_3 на підставі договору оренди землі від 15 січня 2016 року, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області і ПП ОСОБА_3 , право оренди за яким було зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області Курінною Христиною Сергіївною 08 липня 2016 року за номером запису про інше речове право 15418792.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 213, 215, 294 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:005:0100 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населених пунктів на території колишньої Шахворостівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, площею 22,3001 га, яке належало ОСОБА_3 на підставі договору оренди землі від 15 січня 2016 року, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області і ПП ОСОБА_3 , право оренди за яким було зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області Курінною Христиною Сергіївною 08 липня 2016 року за номером запису про інше речове право 15418792.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Полтавського апеляційного суду

Повний текст рішення виготовлено 18 березня 2024 року.

Суддя О. А. Городівський