Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1196/23
Провадження № 2/494/40/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2024 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Римаря І.А

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 494/1196/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Березівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) та Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської області про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2023 року до Березівського районного суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Березівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) та Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської області про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та визнання батьківства.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.07.2023 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Лебединського С.Й.

Відповідно до розпорядження №239 від 27.10.2023 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_4 .

На підставі викладеного 27.10.2023 року канцелярією суду проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи та визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А.

Ухвалою суду від 31.10.2023 року вирішено справу прийняти до свого провадження за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання по справі.

Ухвалою від 31.01.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 01.11.2001 року між нею та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, однак у 2009 році відносини між ними погіршились та вони перестали проживати як сім`я, кожен створив іншу сім`ю. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_3 , позивач почала проживати з ОСОБА_2 однією родиною. Під час спільного проживання з останнім, у них народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запис в графі «батько» якого здійснений на підставі ст. 122 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя, тому батьком дитини значиться ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано 04.04.2012 року. 10.02.2023

року між позивачем та ОСОБА_2 укладено шлюб. Все своє спільне життя, а саме з 2009 року позивач та ОСОБА_2 проживають в АДРЕСА_1 . Відповідач 1 постійно приймає участь у вихованні та утриманні сина, приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина. Протягом спільного життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали відносини, притаманні дружині та чоловіку, зі спільними правами та обов`язками, побутом, бюджетом, так як син народився з вадами розвитку, батьки постійно докладають зусиль для його лікування, реабілітації, розвитку, вихованню. ОСОБА_3 з позивачем не спілкується. У зв`язку з вищевказаним позивач звернулась до суду та просить виключити відомості про батьківство ОСОБА_3 з актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати батьком дитини ОСОБА_2 .

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 13.05.2024 року.

В судовому засіданні 19.04.2024 року позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні 19.04.2024 року з позовом погодився, не заперечував проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання 19.04.2024 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, так на його адресу направлялись повістки про виклик до суду (а.с.38), однак конверт повернувся з відповідною відміткою, також повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті (48,55,63), а тому на підставі ст.128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України), особа вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Третя особа представник Березівського відділу ДРАЦС у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання 19.04.2024 року не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Третя особа представник Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області у судове засідання 19.04.2024 року також не з`явилась, однак 31.01.2024 року надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що підтримує ухвалений висновок про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та визнання батьківства (а.с.53).

Заслухавши пояснення позивача та відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, врахувавши заяву третьої особи по справі, ігнорування викликів до суду відповідачем ОСОБА_3 , всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 09.06.2010 року виконавчим комітетом Розквітівської сільскої ради Березівського району Одеської області народився ОСОБА_5 , про що складено актовий запис №08, та його батьками зазначено: в графі «батько» - ОСОБА_3 , а в графі «мати» - ОСОБА_1 (а.с.14).

Заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від 04.04.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.12).

Стаття 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої та другої статті 4 Цивільно- процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Суд вважає зазначити, що відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу предмет (докази) позову може визначити виключно позивач, у зв`язку із принципом змагальності цивільного процесу.

Крім того, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною першою ст. 122 СК України, передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно ч.1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Керуючись цим загальним правилом, у ч. 2 ст. 128 СК України допускаються будь-які докази, які засвідчують походження дитини.

Як вбачається зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктами 6, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ст.ст. 263, 265 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.

Разом з цим, суд враховує, що до матеріалів справи позивачем, окрім свідоцтва про народження дитини, не долучено більше ніяких доказів, зокрема стосовно походження дитини від відповідача ОСОБА_2 Фотографії з народженою дитиною, суд не може сприймати як доказ беззаперечного походження дитини від ОСОБА_2 .

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

З наведеного можна зробити висновок, що підставою для виключення з актового запису про народження дитини відомостей про особу як батька дитини є доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У випадку недоведення цієї обставини суд відмовляє в задоволенні позову про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Між тим, у позовній заяві відповідач зазначає, що батьком дитини є ОСОБА_2 , отже позивач вказує на відсутність кровного споріднення між відповідачем ОСОБА_3 та дитиною ОСОБА_5 , проте на обґрунтування вказаного відповідного доказу не надає.

Суд зазначає, що у даному випадку наявність або відсутність кровного споріднення дитини та позивача може бути підтверджена відповідним висновком судово-генетичної експертизи.

Також, позивачем на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України взагалі жодним доказом не доведено відсутність кровного споріднення між відповідачем ОСОБА_3 та дитиною ОСОБА_5 . Твердження позивача (без наявності відповідних належних доказів) про відсутність кровного споріднення між відповідачем ОСОБА_3 та дитиною ґрунтуються на припущеннях. Суд не вправі з власної ініціативи збирати докази, що стосуються предмета спору.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Разом з цим, під час судового засідання позивач зазначила, що не має коштів на проведення експертизи та будь-яких клопотань під час судового засідання не заявляла.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Калачова проти російської федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку на підтвердження або спростування батьківства. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, буквального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини.

Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у спірних подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 16 травня 2018 року в справі № 399/1029/15-ц, від 25 серпня 2020 року в справі № 478/690/18, від 15 квітня 2021 року в справі № 645/1098/18.

Водночас, при розгляді справи позивачем взагалі не надано жодних доказів на підтвердження зазначених обставин. Посилання на свідоцтво про народження дитини без проведення відповідного біологічного дослідження кровного споріднення між батьком та дитиною не може бути підставою для задоволення позовних вимог, навіть з урахуванням визнання позову відповідачем.

Крім того, під час судового засідання відповідач ОСОБА_2 надав пояснення, що в період з 2008 року по 2012 рік офіційно перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою особою та в них народилась дитина, що ставить під сумнів походження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , саме від нього та без належних доказів (експертизи щодо походження дитини), суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача .

Отже, встановивши недоведення позивачем кровного споріднення між ОСОБА_2 та дитиною, суд доходить висновку про безпідставність заявлених нею позовних вимог щодо батьківства останнього та внесення змін до актового запису.

За таких обставин, позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Березівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) та Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської області про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та визнання батьківства - залишити без задоводення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ).

Третя особа - Березівський відділ державної реєстраці актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (м. Березівка Одеської області, пл Ген Плієва 25, ).

Третя особа - Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської області (Одеська область, Березівський район, с. Розквіт, вул. Миру 1, ).

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24.04.2024 року.

Суддя І.А. Римар