Справа № 669/1026/23
Провадження № 2/669/34/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі :

головуючого - судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Бабоян А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір`ї в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3% річних за невиконання зобов`язання,

В С Т А Н О В И В :

13.10.2023 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідач 1), ОСОБА_3 (надалі відповідач 2), в якому просить стягнути з відповідачів солідарно 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 3928,71 доларів США. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.02.2008 між ВАТ «УКРГАЗБАНК» правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №312008/5рт, згідно умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 35855,05 доларів США.

01.02.2008 року між ВАТ «УкргазБанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №312008/5рт, за яким відповідач несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за невиконання зобовязань по кредитному договору.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області у справі №2201/2-30/11, яке набрало законної сили, позовні вимоги банку були задоволені у повному обсязі та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 34604,70 доларів США за кредитним договором №312008/5рт від 01.02.2008 року. З моменту постановлення рішення по теперішній час відповідачі не погасили заборгованість за кредитним договором, чим прострочили виконання грошового зобов`язання. Враховуючи вимоги ст.625 ЦПК України позивачем нараховано три проценти річних від прострочених відповідачем сум повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, що становить 3928,71 доларів США. Просить позов задоволити.

Представник позивача В.Галюк позовні вимоги підтримав з підстав визначених в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

13.11.2023 відповідачі подали до суду письмовий відзив на позов, в якому просили відмовити у його задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог у відзиві зазначається, що вимагати сплатити три проценти річних від простроченої суми є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Позивач не звертався до них, як відповідачів з вимогою про сплату 3% річних та не надав суду жодних доказів звернення до них як боржників.

Крім того, «УКРГАЗБАНК» однією з підстав для виникнення своїх позовних вимог визначає рішення суду про стягнення боргу, однак рішення суду за своєю правовою природою є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб, само по собі рішення суду не є грошовим зобов`язанням або підставою його виникнення. Враховуючи, що обов`язок сплатити суму 3 % річних на підставі рішення суду не є зобов`язанням в розумінні положень ч.1 ст. 509 ЦК України, відсутні підстави для застосування до цих правовідносин статті 625 Цивільного кодексу України. Позивач не довів належними доказами (первинними бухгалтерськими документами) наявність заборгованості по сплаті трьох процентів річних.

Також відповідачі зазначають, що позивач пропустив строки позовної давності, оскільки суму заборгованості за кредитним договором стягнуто рішенням суду ще з кінця 2011 року, проте банк звернувся до суду лише в жовтні 2023 року провівши нарахування зобов`язань «заднім числом» та з порушенням нормативних актів в сфері бухгалтерського обліку в банківських установах. Просив застосувати позовну давність у справі за вказаним позовом, відмовити в повному розмірі у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись із письмовими доводами відповідачів наданих в відзиві на позовну заяву, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.02.2008 між ВАТ «УКРГАЗБАНК», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК`та Білокур В.А. укладено кредитний договір №312008/5рт, предметом якого стало надання ОСОБА_2 кредиту в сумі 35855,05 доларів США на строк з 01 лютого 2008 року по 30 січня 2015 року із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 12,5 % річних.

01.02.2008 між ВАТ «УКРГАЗБАНК», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК`та Білокуром С.Є. укладено договір поруки №312008/5рт, згідно якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору №312008/5рт від 01.02.2008 року.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області у справі №2-303/11/2201, яке набрало законної сили 28.10.2011 року, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 34604,70 доларів США, з яких: 9824,95 дол. США заборгованість по кредиту прострочена, 19208,29 дол.США заборгованість по кредиту строкова, 5571,46 дол. США заборгованість по процентах прострочена.

Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема, із договорів.

Відповідно достатті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно достатей 549-552цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048цього Кодексу.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Так, як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №312008/5рт від 01.02.2008 року, який представник позивача долучив разом із позовною заявою, всього заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 12.03.2017 року по 09.02.2022 року (включно) становить 3928,71 дол. США.

Так, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у справі №127/15672/16-ц погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 16.11.2018 оку у справі №918/117/18, від 30.01.2019 у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставістатті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України».

У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12-ц (14-10цс18) зазначено, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року в справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

При цьому, в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Частиною перша статті 13 ЦПК України визначає, що основною засадою цивільного судочинства є диспозитивність цивільного судочинства, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивачем надано суду розрахунок заборгованості, проведений за період з 12.03.2017 року по 09.02.2022 року, виходячи з початкової суми заборгованості у розмірі 24534,97 дол.США.

З 17 березня 2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Вимоги Банку про застосування ст. 625 ЦК України заявлені за період, який не стосується періоду дії в країні воєнного стану.

Враховуючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву наполягали на застосуванні строку позовної давності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього.

Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості, доведеності позову.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19 » № 540-ІХ від 30.03.2020 Перехідні та прикінцеві положення Цивільногокодексу Українидоповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211з 12.03.2020 встановлено карантин з 12 березня по 03 квітня 2020 року на всій території України. У подальшому, карантин неодноразово продовжувався відповідно допостанов КМУ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 229 від 23.02.2022 та триває по теперішній час.

У постанові від 22.09.2022 у справі № 920/724/21 Верховний Суд зазначив, що автоматичне продовження строків позовної давності пов`язане саме із встановленням карантину на всій території України без будь-яких додаткових вимог та умов в аспекті їх продовження в силу закону.

Отже, в задоволенні клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат по справі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів солідарно слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2684 грн.

За наведених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року у розмірі 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання 3928,71 дол.США, а також, 2684 грн. судового збору.

На підставіст. ст. 261, 267, 526, 530, 610-612, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Темногайці Шумського району Тернопільської області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.В.Загайці Шумського району Тернопільської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (, місцезнаходження: 03087, м.Київ, вул.Єреванська,1) за період з 12.03.2017 року по 09.02.2022 року заборгованість 3 % річних в розмірі 3928,71 доларів США.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», місцезнаходження: 03087, м.Київ вул. Єреванська, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23697280.

відповідачка ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідач ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 01 серпня 2024 року.

Суддя Наталія БАРАБОЛЯ