Справа № 461/2629/22 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/3730/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Псярук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 22 грудня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

у червні 2022 року Львівське міське комунальне підприємство по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг»звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що є виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання, обслуговування та ремонту житлових будівель, в тому числі і будинку АДРЕСА_1 , у якому власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 , яка є споживачем комунальних послуг. Зазначає, що надавало послуги з утримання в тому числі і вищезазначеного будинку, а саме послуги з вивезення твердих побутових відходів, прибирання прибудинкової території, дератизацї, утримання в задовільному технічному стані електромережі місць загального користування, підготовки будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період, обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання та водовідведення тощо. Вказує, що протягом всього строку надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території від відповідача не надходило жодних актів-претензій щодо ненадання послуг чи надання послуг неналежної якості. Вважає, що власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги, а відсутність договірних правовідносин не є підставою для звільнення від сплати за надані житлово-комунальні послуги, оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг щодо їх оплати виникає не тільки на підставі договору, але й на підставі закону. За період з 01 січня 2019 року до 01 травня 2022 року відповідач не сплачувала за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка станом на 01 травня 2022 року становить 17 511,73 грн. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 17 511,73 грн. за період з січня 2019 року до 01 травня 2022 року.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22 грудня 2022 року позовні вимоги Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 9309,23 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» 1318,89 грн. витрат на сплату судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що позовна заява прийнята з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, оскільки юридична особа бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту чи положення або через представника, однак в матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує повноваження ОСОБА_2 , який підписав позовну заяву, як директор ЛМКП «Айсберг», що є підставою для повернення позовної заяви. Зазначає, що поданий позивачем розрахунок заборгованості не підтверджує наявність у неї заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг, оскільки не містить даних щодо переліку послуг, оплата за надання яких включалася в загальний місячний платіж, а також щодо вартості кожної наданої послуги, отримання нею таких послуг та в якому обсязі. Суд визнав обов`язковою явку позивача в судове засідання, однак належним чином повідомлений позивач не з`являвся в судові засідання, не повідомивши суд про причини неявки, що є підставою для залишення позову без розгляду. Зазначає те, що всупереч вимогам процесуального законодавства їй не було роз`яснено право на подання зустрічного позову, а справа розглянута в порядку спрощеного провадження. Задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував відсутність доказів надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які фактично з 1995 року не надаються належним чином, не проводяться поточні ремонти, внаслідок замокання, стіни покриті грибком та відвалюється штукатурка, в електрощитку з другого поверху обрізані оголені електропроводи, стояки водовідведення протікають. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та залишити позовну заяву без розгляду.

В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 14 березня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 04 березня 2024 року, датою ухвалення постанови є саме 14 березня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами надання ЛМКП «Айсберг» послуг з утримання будинку та прибудинкової території, однак зважаючи на те, що позивачем пропущено позовну давність, дійшов висновку, що до стягнення підлягає заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період 01.06.2019 року до квітень 2022 року в розмірі 9309.23 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом першим частини першої статті 7 вказаного Закону передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій відносяться до житлово-комунальних послуг.

Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої ЛМКП «Айсберг».

З відомості про нарахування та оплату послуг утримання будинку та прибудинкової території мешканця ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_4 , вбачається, що в ОСОБА_1 наявна заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2019 року по квітень 2022 року в розмірі 17511.73 грн.

В позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.01.2019 року до 01.05.2022 року, разом з тим у відомості про нарахування та оплату послуг утримання будинку та прибудинкової території мешканця ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_4 , розмір заборгованості, яку просить стягнути позивач, включає ще й заборгованість, яка існувала станом на 01.01.2019 року, що становить 7415.58 грн., яка врахуванням положень ст. 13 ЦПК України, принципу диспозитивності, не може підлягати стягненню за цим позовом.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви ЛМКП по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» долучив лише відомість про нарахування та оплату послуг утримання будинку та прибудинкової території мешканця ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_4 , та довідку з місця проживання про склад сім`ї та прописку ОСОБА_1 від 19.05.2022 року, без номера, інших документів, доказів на підтвердження під -ставності заявлених позивачем вимог, ЛМКП «Айсберг» до позову не долучалося, не долучалися такі і під час розгляду справи судом першої інстанції.

Вважаючи оскаржуване рішення суду незаконним та необгрунтованим, апелянт ОСОБА_1 покликається на те, що суд не дослідив підставності та правомірності нарахування заборгованості за послугу з утримання будинку та прибудинкової території, правильності нарахувань та розрахунку заборгованості, розрахованого позивачем тарифу, ухвалив оскаржуване рішення за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження надання цієї послуги ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними доводами апелянта, оскільки матеріали справи дійсно не містять інформації про те, що є складовою послуги з утримання будинку та прибудинкової території, що надавалася ЛМКП «Айсберг» відповідачці, а також не містить належних та допустимих доказів на підтвердження надання ОСОБА_1 цієї послуги.

Правильність та правомірність наданого ЛМКП «Айсберг» розрахунку заборгованості відповідачки за послугу з утримання багатоквартирного будинку, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не підтверджені позивачем належними та допустимими доказами.

Тобто, позивач, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що вказана у відомостях про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території сума нарахувань відповідає фактично наданим відповідачці послугам.

Тариф, на підставі якого проводилися нарахування плати за послугу з утримання будинку та прибудинкової території, зазначений у відомості про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території мешканця ОСОБА_1 , не містить обґрунтування його розміру, правильність розрахунку якого перевірити судом неможливо у зв`язку з відсутністю інформації про складові послуги з утримання будинку та прибудинкової території та їх вартості, а також у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження виконаних робіт, що є складовою цієї послуги.

Позивачем також не надано інформації про перелік та періодичність робіт з утримання будинку та прибудинкової території, доказів на підтвердження виконання цих робіт, їх вартості, що унеможливлює перевірку правильності розрахунку тарифу, розміру нарахувань до оплати відповідачкою, перевірку наявності чи відсутності зазначеного позивачем розміру заборгованості.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вважав достатніми для часткового задоволення позову наявності у справі двох документів, а саме, відомості про нарахування та оплату послуг утримання будинку та прибудинкової території мешканця ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_4 , та довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку ОСОБА_1 від 19.05.2022 року, без номера, які вважав належними та допустимими доказами на підтвердження підставності позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що позивачем, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження надання відповідачці послуги з утримання будинку та прибудинкової території, належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими ЛМКП «Айсберг» обґрунтовує позовні вимоги, розміру заборгованості відповідачки за послугу з утримання будинку та прибудинкової території, наявності такої взагалі, а відтак вважає, що в задоволенні позовних вимог ЛМКП «Айсберг» слід відмовити.

З врахуванням заяви представника ЛМКП «Айсберг» про розгляд справи у відсутності представника позивача, вимога апеляційної скарги ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду не може бути задоволена.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка звільнена від сплати судового збору, то на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України з Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» в дохід держави слід стягнути 3721 грн. 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 грудня 2022 року-скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 17511.73 грн. за період з 01 січня 2019 року до 01 травня 2022 року відмовити.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» в дохід держави 3721 грн. 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 14.03.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк