Справа № 203/2425/21
Провадження № 2/0203/39/2024
УХВАЛА

29 лютого 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сливчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи питання про залишення позовної заяви без розгляду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2021 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому позивач просить суд:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2192, вчинений 23.07.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2021 року, цивільну справу №203/2425/21, провадження №2/0203/1059/2021, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Ухвалою суду від 25.06.2021 року було задоволено заяву позивача та ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі та зупинене стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 23 липня 2019 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрованого в реєстрі за №2192 про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в межах виконавчого провадження №65368893, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем 11 травня 2021 року.

Ухвалою суду від 30.06.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни (свідоцтво №3938, 49000, м. Дніпро, вул. Центральна, буд. 6/9) належним чином засвідчені копії: матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких вчинено виконавчий напис №2192 виданий 23.07.2019 року; відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. та у Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».

29.07.2021 року представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти позовних вимог, в якому також просив суд розглядати справу за його відсутності.

31.08.2021 року, 29.11.2021 року, 15.09.2022 року, 27.03.2023 року, 10.05.2023 року, 30.05.2023 року, 28.12.2023 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна подавала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності.

Чергові судові засідання були призначені судом на 14.12.2023 року о 15:00 годині та 29.02.2024 року 09:00 годині.

У судові засідання 14.12.2023 року та 29.02.2024 року учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

12.12.2023 року позивач вкотре подав до суду письмову заяву про відкладення розгляду справи, в якій зазначив, що неможливо винести рішення у справі без постанови апеляційного суду у справі №203/5245/21, та просив суд відкласти судове засідання на дату пізніше.

28.02.2024 року позивач вкотре подав до суду письмову заяву про відкладення розгляду справи, в якій зазначив, що не може прибути в судове засідання, у зв`язку з хворобою, та просив суд визнати поважною причину неявки позивача у судове засідання, відкласти судове засідання на іншу дату.

Однак, позивач до заяви про відкладення судового засідання вкотре не долучив доказів на підтвердження неможливості прибути в судове засідання, у зв`язку з хворобою.

Представник позивача адвокат Усенко А.О. не повідомила суду причини неприбуття у судові засідання.

Представник відповідача разом з відзивом на позов 29.07.2021 року подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович не повідомив суду причини неприбуття у судові засідання.

Суд, з урахуванням викладеного, враховуючи, що позивач та його представник повторно не з`явились у судові засідання без поважних причин, на підставі положень ст. ст. 128, 223, 247, 257 ЦПК України дійшов висновку про необхідність вирішення питання щодо залишення без розгляду позовної заяви, у зв`язку з повторною неявкою у судові засідання сторони позивача, за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та його представник не з`явились у судові засідання 14.12.2023 року та 29.02.2024 року, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а саме: довідками про доставлення смс-повідомлень на номери телефонів позивача та його представника адвоката Усенко А.О., вказані у позовній заяві та інших заявах з процесуальних питань, що містяться в матеріалах справи.

Так, суд повідомляв позивача та його представника адвоката Усенко А.О. засобами електронного зв`язку за допомогою смс-повідомлень на номери телефонів, які були вказані у позовній заяві, інших заявах, які містяться в матеріалах справи, особисто позивачем та його представником, про що є довідки про доставки смс-повідомлень. Також представник позивача є користувачем системи «Електронний суд».

Суд бере до уваги те, що 12.12.2023 року позивач подав до суду письмову заяву про відкладення судового засідання з підстави неможливості розгляду справи до апеляційного перегляду справи №203/5245/21, яку суд на підставі положень ст. ст. 128, 223 ЦПК України визнав необґрунтованою, та 14.12.2023 року відклав судове засідання на 29.02.2024 року о 09:00 годину для повторного виклику учасників справи. При цьому 21.12.2023 року представник позивача адвокат Усенко А.О. подала до суду в системі «Електронний суд» заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

Водночас 28.02.2024 року позивач вкотре подав до суду письмову заяву про відкладення судового розгляду справи вкотре з підстави його хвороби, проте не долучив жодного доказу на підтвердження вказаних у заяві тверджень.

При цьому представник позивача адвокат Усенко А.О. не повідомила суду поважність причин неприбуття у судові засідання 14.12.2023 року та 29.02.2024 року.

Суд враховує те, що розгляд справи триває з 11.08.2021 року. Представник позивача адвокат Усенко А.О. брала участь у судовому засіданні 11.08.2021 року, у ході якого заявила усне клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату для необхідності ознайомлення з матеріалами справи та відзивом на позов, та 11.08.2021 року представник позивача ознайомилась з матеріалами справи в приміщенні суду, про що є її розписка в заяві від 11.08.2021 року. Судове засідання було відкладене судом до 12.11.2021 року.

Судові засідання неодноразово були відкладені судом на 12.11.2021 року, 24.01.2022 року, 21.03.2022 року, 25.05.2022 року, 10.08.2022 року, 26.10.2022 року, 13.12.2022 року, 09.03.2023 року, 27.04.2023 року, 20.06.2023 року, 28.09.2023 року, 02.11.2023 року, 14.12.2023 року.

Так, 12.11.2021 року судове засідання було перенесене судом на іншу дату 24.01.2022 року, у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному; 24.01.2022 року судове засідання було відкладене судом на 21.03.2022 року за клопотанням представника позивача від 24.01.2022 року про відкладення судового засідання, у зв`язку з її відрядженням до іншого міста, та долучила докази поважності причин неприбуття у судове засідання; 21.03.2022 року судове засідання було відкладене судом, у зв`язку із неявкою сторін та введенням воєнного стану, на 25.05.2022 року; 25.05.2022 року судове засідання було відкладене судом за клопотанням позивача від 24.05.2022 року, у зв`язку з неможливістю прибуття у судове засідання, з огляду на часті сирени впродовж останніх двох днів, на 10.08.2022 року; 10.08.2022 року судове засідання було відкладене судом за клопотанням позивача від 09.08.2022 року про відкладення судового засідання, у зв`язку з хворобою позивача, та частими сиренами, на 26.10.2022 року; 26.10.2022 року учасники справи у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, позивач не надав суду доказів перебування на лікарняному, тому суд відклав судове засідання на 13.12.2022 року для повторного виклику учасників справи, про що позивача було особисто повідомлено під розписку від 10.11.2022 року; 13.12.2022 року учасники справи у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, суд відклав судове засідання на 09.03.2023 року для повторного виклику учасників справи; 03.03.2023 року позивач ознайомився з матеріалами справи за його заявою від 28.02.2023 року та 09.03.2023 року суд відклав судове засідання на 27.04.2023 року для належного повідомлення учасників справи, про що під розписку від 09.03.2023 року була повідомлена представник позивача адвокат Усенко А.О.; 27.04.2023 року судове засідання було відкладене на 20.06.2023 року за клопотанням представника позивача адвоката Усенко А.О., у зв`язку з необхідністю надання додаткових доказів по справі, що стосуються заборгованості, з урахуванням розгляду справи №203/5245/21; 20.06.2023 року судове засідання було відкладене на 28.09.2023 року, у зв`язку з неявкою учасників справи; 28.09.2023 року розгляд справи було перенесено на 02.11.2023 року, у зв`язку з неможливістю розгляду справи з технічних причин; 02.11.2023 року судове засідання було відкладене на 14.12.2023 року, за клопотанням позивача, у зв`язку з хворобою представника позивача адвоката Усенко А.О., відповідні докази сторона позивача зобов`язалась суду надати; 14.12.2022 року судове засідання було відкладене на 29.02.2024 року, у зв`язку з неявкою позивача та його представника у судове засідання без поважним причин, жодного доказу на підтвердження хвороби представника позивача до суду не надходило, хоча 12.12.2023 року позивач вкотре подав до суду письмову заяву про відкладення судового розгляду справи, у зв`язку з відкладення спільної справи №203/5245/21.

29.02.2024 року сторона позивача вкотре не з`явилась у судове засідання та позивач подав до суду необґрунтовану заяву про відкладення судового засідання, у зв`язку з хворобою.

Суд зазначає, що згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Статтею 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 131 ЦПК Україна, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 14 ЦПК України, у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів.

Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з положеннями статей 43, 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 28.10.2021 року, справа №465/6555/16-ц, наголосив на тому, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі №465/205/17, провадження № 61-9536св21.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.03.2021 року у справі № 558/9/18, провадження № 61-13892св20, законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі.

Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи. Так, позивач, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без її участі, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, чим умисно затягувала розгляд справи та позбавляла суд можливості ухвалити рішення по суті заявлених вимог. Разом з тим, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина 2 ст. 257 ЦПК України), тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року, справа № 465/205/17, провадження № 61-9536св21.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Отже, праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі №643/856/15-ц (провадження №61-8953св20), від 21 грудня 2020 року у справі №484/146/16-ц (провадження №61-3299св20).

Аналіз викладених вище норм ЦПК України, з урахуванням судової практики Верховного Суду, ЄСПЛ, встановлених обставин щодо належного повідомлення сторони позивача та реалізації позивачем процесуального права на участь у судових засіданнях, вказує, що позивачу та його представнику було відомо про судові засідання, призначені для розгляду справи по суті, та вони були неодноразово належним чином повідомленими про дати, час та місце проведення судових засідань. Представник позивача адвокат Усенко А.О. є користувачем системи «Електронний суд». Однак, позивач та/або його представник до суду повторно не з`явились без поважних причин, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали, подавали неодноразово необґрунтовані письмові заяви про відкладення судового розгляду справи, не подававши доказів на підтвердження вказаних у них тверджень. Тим більше, що відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, спільний розгляд іншої справи в апеляційному суді не є поважною причиною неможливості прибуття у судове засідання, а клопотань про зупинення провадження у справі в порядку ст. ст. 251 253 ЦПК України, або проведення судових засідань в режимі відеоконференції в порядку ст. 212 ЦПК України від сторони позивача до суду не надходило.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, що унеможливлює розгляд позовної заяви по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

При цьому питання повернення судового збору у разі залишення позову без розгляду регулюється ст. 142 ЦПК України. Вказаною нормою не передбачено повернення позивачу судового збору у разі повторного неприбуття позивача у судові засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

З аналізу змісту ст. 142 ЦПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» виходить, що у разі подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду та задоволення такої заяви судом, судовий збір, сплачений при його поданні, позивачу не повертається.

Також відповідно до ч. 1, частин 4-10 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Аналіз викладеної вище норми ЦПК України дає підстави суду дійти висновку, що застосовані заходи забезпечення позову можуть бути скасовані ухвалою суду у випадку залишення позову без розгляду, про що суд вказує у відповідному судовому рішенні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення позивачу судового збору та необхідність скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою суду від 25.06.2021 року.

Керуючись ст. ст. 13, 14, 43, 158, 257, 261, 263, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення без розгляду позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2021 року в цивільній справі №203/2425/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Скасувати зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 23 липня 2019 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрованого в реєстрі за № 2192 про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в межах виконавчого провадження № 65368893, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем 11 травня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва