Справа № 567/1913/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

при секретарі - Пономаренко Р.А.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Юган Галина Іванівна, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадщину

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в Острозький районний суд з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Юган Г.І., про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадщину.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 проживав разом з ОСОБА_4 як дружина та чоловік в зареєстрованому шлюбі з 24.06.1983, про що відділом ЗАГС м.Рівне було складено відповідний актовий запис за №811.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06.03.2002 шлюб між ними було розірвано.

Вказує, що після розірвання шлюбу вони з ОСОБА_4 продовжували проживати однією сім`єю як дружина і чоловік, але вже в не зареєстрованому шлюбі. В подальшому шлюб не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. За час проживання однією сім`єю як в зареєстрованому, так і в не зареєстрованому шлюбі як чоловік та дружина вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм квартири, купували предмети домашнього побуту, продукти харчування та інше.

16 березня 2005, на підставі розпорядження міського голови Рівненської міської ради за №398-р, ОСОБА_4 була призначена опікуном (піклувальником) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вони всі троє проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, що стало підставою його звернення до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Юган Г.І. з заявою про прийняття спадщини на підставі ст. 1264 Цивільного кодексу України - в порядку четвертої черги на спадкування за законом як особи, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На спадщину після померлої ОСОБА_4 також претендує її рідна сестра - ОСОБА_3 , з якою вони майже не контактували та не підтримували ніяких стосунків.

Вказує, що протягом сорока років сімейного життя з ОСОБА_4 , вони разом вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. На земельній ділянці, кадастровий номер :01:001:0160, що належала померлій, почали будувати будинок. Іншу земельну ділянку вони використовували для ведення особистого селянського господарства, вирощуючи там городину для власного споживання. Зазначає, що квартиру, в якій вони проживали, планували залишити ОСОБА_5 , яка перебувала під опікою ОСОБА_4 .

Також посилається на те, що з 2019 року здоров`я ОСОБА_4 стрімко погіршувалося через виявлену пухлину на вусі. Через наявну хворобу, ОСОБА_4 потребувала сторонньої допомоги та піклування. Відповідний догляд за ОСОБА_4 здійснював позивач: слідкував за виконанням рекомендацій лікарів, купував відповідні ліки, створював морально психологічну атмосферу, допомагав їй, коли вона перебувала в безпорадному стані, та не могла самостійно забезпечувати власні потреби.

Враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що іншого порядку встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу не існує, з метою прийняття спадщини, що залишися після смерті ОСОБА_4 , позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та надати ОСОБА_2 право на спадкування разом зі спадкоємцями другої черги.

Ухвалою суду від 23.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, роз`яснено відповідачу, право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Одночасно роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 16.01.2024 закрито підготовче провадження у справі.

Інших процесуальних дій не вчинялося.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в частині встановлення факту проживання позивача з ОСОБА_4 однією сім`єю, з підстав та доводів наведених у позовній заяві. Від позовних вимог про зміну черговості одержання права на спадщину та надання позивачу права на спадкування разом зі спадкоємцями другої черги відмовились.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Будь яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило.

Третя особа - приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Юган Г.І. в судове засідання не з`явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Заперечень щодо заявлених позовних вимог не подала.

Відповідно до норм ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Визначений судом строк для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідач та третя особа своїм правом на подання відзиву, пояснень та доказів по справі не скористалися.

З метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для її розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , про що 15 травня 2023 року складено відповідний актовий запис №966, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському, районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. (а.с.7)

24 червня 1983 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, що був зареєстрований в м. Рівне відділом ЗАГС, актовий запис №811, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 22.09.2009. (а.с.9, 10)

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_3 від 23.05.2002 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано. (а.с.11)

Відповідно до довідки про останнє місце реєстрації померлого від 24.05.2023 встановлено, що ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 31.08.1989. (а.с.12)

Згідно свідоцтва про поховання від 16.05.2023 №673, договору замовлення на організацію та проведення поховання, копій квитанцій вбачається, що ОСОБА_4 була похована 15.05.2023, організацію її поховання здійснював ОСОБА_2 (а.с.13-17)

Згідно посвідчення опікуна вбачається, що на підставі розпорядження міського голови №398-р від 16.03.2005 ОСОБА_4 була призначена опікуном ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.18)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина до складу якої входить: земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0160) площею 0,1000 га, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія ЯЕ №220273; земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0159) площею 0,2500 га, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія ЯЕ №220272, що розташовані на території Верхівського старостинського округу Острозької міської ради Рівненського району Рівненської області. (а.с.19-22)

12.06.2023 ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Юган Г.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , де було заведено спадкову справу №5/2023. (а.с.23-24)

Згідно долучених фотокарток вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 разом подорожували, проводили вільний час зі спільними друзями. (а.с.27-33)

Згідно копій медичних документів вбачається, що ОСОБА_4 з 2019 хворіла та проходила лікування з приводу пухлини лівої вушної раковини (вузлова меланома). (а.с.34-44)

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Юган Г.І. від 11.12.2023 станом на 11.12.2023 у спадковій справі заведеній після смерті ОСОБА_4 наявні три заяви: ОСОБА_2 про прийняття спадщини від 12.06.2023, ОСОБА_3 про прийняття спадщини від 17.07.2023 та від 08.11.2023 про відмову від спадщини. Для оформлення спадкових прав ОСОБА_2 слід надати рішення суду, яке підтверджує його проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. (а.с.98)

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що з 2005 вона перебувала під опікою ОСОБА_4 та проживала разом з нею та ОСОБА_2 однією сім`єю в м. Рівне. Зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали разом як чоловік та дружина, вели спільне господарство, завжди разом подорожували та проводили спільний час. Після того як ОСОБА_4 захворіла ОСОБА_2 доглядав її до смерті та здійснив її поховання.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що протягом тривалого часу знайома з родиною ОСОБА_2 . Їй достовірно відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали разом, як чоловік та дружина та вели спільне господарство. ОСОБА_2 допомагав дружині.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 знає дуже давно. Їй відомо, що вони проживали у зареєстрованому шлюбі однак, потім у 2002 році між ними було розірвано шлюб, однак вони продовжували проживати разом, як чоловік та дружина.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на майно є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання, а також регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому (ч.ч. 1, 3 ст. 2 СК України).

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними.

Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 01 січня 2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї") визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Водночас, Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом".

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до п. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст.ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Надані позивачем докази є належними та допустимими, з точки зору закону, та такими, що підтверджують його проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , наявності спільного побуту, спільного майна та ведення спільного господарства.

Враховуючи вищевикладене, досліджені у судовому засіданні письмові докази, покази свідків, зважаючи на те, що позивач у інший спосіб не може довести факт спільного проживання, суд вважає за необхідне задовольнити позов та встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Водночас, в судовому засіданні позивач відмовився від позовних вимог про зміну черговості одержання права на спадщину та надання позивачу права на спадкування разом зі спадкоємцями другої черги, та не підтримав їх.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Підстав для неприйняття відмови позивача від заявлених позовних вимог судом не встановлено, а тому відмова позивача від позову в цій частині прийнята судом як така, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Враховуючи викладене, провадження у справі в частині позовних вимог про зміну черговості одержання права на спадщину та надання позивачу права на спадкування разом зі спадкоємцями другої черги, підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 74 СК України, ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.ст. 10, 81, 263, 264, 265, 268, 280-284, 315, 316, 319 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Юган Галина Іванівна (місце знаходження: м. Рівне вул. Соборна, 192-Д) про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, однією сім`єю, задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , без реєстрації шлюбу в період з 23.05.2002 по 14.05.2023.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1073,60 грн. судового збору.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Юган Галина Іванівна, в частині позовних вимог про зміну черговості одержання права на спадщину та надання позивачу права на спадкування разом зі спадкоємцями другої черги, закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.03.2024.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.