ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/7908/23

Провадження № 22-ц/4820/825/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/7908/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Іваницьким Андрієм Мироновичем, на додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2024 року (суддя Бондар О.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 30.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., що зареєстрований в реєстрі за №51546 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 19584 грн за кредитним договором №534766-A від 12.04.2019 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2024 року позов задоволено. Визнано виконавчий напис від 30.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за №51546 про стягнення заборгованості з позивача, як боржника за Кредитним Договором №534766-А від 12 квітня 2019 року, в загальному розмірі 19 584 грн, таким що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн 60 коп.

В лютому 2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Так, заявник посилався на те, що 13.11.2023 між адвокатом Іваницьким А.М. та ОСОБА_1 , як клієнтом, було укладено договір про надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору, адвокат за дорученням клієнта, зобов`язується надавати правничу допомогу клієнту на умовах і в порядку визначених цим Договором щодо представництва клієнта, а також надання останньому інших видів правничої допомоги, під час розгляду цивільної справи, під час підготовки до розгляду та безпосередній розгляд цивільної справи про визнання виконавчого напису вчиненого 30.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., який зареєстрований в реєстрі за №51546 таким, що не підлягає виконанню у суді першої інстанції, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору. Також заявник вказував, що факт надання правничої допомоги по цьому Договору підтверджується Актом наданої правничої допомоги, що є невіддільною частиною вказаного Договору. Розмір гонорару адвоката встановлюється на основі фіксованого розміру та становить 10 000 грн.

Додатковим рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2024 року стягнуто з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Іваницький А.М., подав до суду апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, апелянт вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення від 13.02.2024, за власної ініціативи неправомірно зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу за відсутності відповідного клопотання від сторони відповідача. Позивач звертає увагу на те, що відповідач не надав у межах розгляду судом першої інстанції позовної заяви, у будь-якій формі заперечення щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті. Зазначає, що процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Тому, апелянт вважає, що не надаючи свої заперечення щодо заявленого розміру судових витрат, відповідач фактично погодився із вказаним розміром судових витрат позивача та втратив своє право на заперечення щодо їх начебто завищеності та неспівмірності з обсягом наданих послуг адвокатом, а у суду першої інстанції були відсутні підстави для зменшення розміру судових витрат за відсутності поданого відповідачем клопотання про зменшення таких судових витрат. Крім того, судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката належним чином підтверджується документами, що були додані до заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Учасники справи та їх представники до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Положеннями частини 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в повній мірі не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений в постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, який в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягає врахуванню апеляційним судом слідує, що згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім інших, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частини 3 статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Так, договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 2 та 3 статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).

В силу положень частини 5 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснював адвокат Іваницький А.М., що підтверджується ордером серії ВХ № 1057007. До позовної заяви позивачем було долучено докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу: Договір про надання правничої допомоги від 13.11.2023, Акт надання правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги від 13.11.2023, квитанцію до прибуткового касового ордеру №13112023 від 13.11.2023 про сплату 10000 грн ОСОБА_1 за Договором про надання правничої допомоги від 13.11.2023.

Згідно п.п.1.1. Договору адвокат за дорученням клієнта, зобов`язується надавати правничу допомогу клієнту на умовах і в порядку визначених цим Договором щодо представництва клієнта, а також надання останньому інших видів правничої допомоги, під час розгляду цивільної справи під час підготовки до розгляду та безпосередній розгляд цивільної справи про визнання виконавчого напису вчиненого 30.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., який зареєстрований в реєстрі за №51546 таким, що не підлягає виконанню у суді першої інстанції, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Відповідно до п.п. 2.1. Договору клієнт надає адвокату наступні повноваження: бути представником клієнта перед будь-якими фізичним та юридичним особами, в органах державної влади, в органах місцевого самоврядування, в органах державної виконавчої служби, перед державними та приватними виконавцями, перед державними та приватними нотаріусами, в органах судової влади (судах) України будь-якої ланки, юрисдикції, інстанційності, територіальності, підсудності, спеціалізації, в тому числі їх посадовими та службовими особами, з усіма необхідними для того повноваженнями, правами, свободами, інтересами, гарантіями, можливостями які надано законом клієнту як позивачеві, відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику, зацікавленій особі, свідку, боржнику, кредитору, стягувачу, особі, яка подає апеляційну (касаційну) скаргу, іншому учаснику справи, з питань, пов`язаних із предметом цього Договору. Окрім вищезазначених прав, адвокат має право від свого імені посвідчувати копії документів, які надаються клієнтом, а також, посвідчувати копії документів, які посвідчують повноваження адвоката (ордер, довіреність, цей Договір, Витяг з цього Договору).

Також, Адвокат має право вчиняти всі інші дії, користуватись іншими правами, повноваженнями, гарантіями, можливостями, що передбачені чинним законодавством України, які, на думку адвоката, будуть доцільними та/або необхідними для виконання зобов`язань,передбачених цим Договором.

Підпунктами 4.1., 4.2 Договору передбачено, що з урахуванням домовленостей, зазначених в п. 4.2. та 4.3. цього Договору, розмір гонорару адвоката та витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги клієнту визначаються сторонами у цьому Договорі. Факт надання правничої допомоги по цьому Договору підтверджується в Акті наданої правничої допомог, який є невіддільною частиною вказаного Договору. Періодичність підписання Акта наданої правничої допомоги визначається за взаємною згодою сторін або відповідний Акт наданої правничої допомоги в обов`язковому порядку підписується на першу вимогу будь-якої зі сторін.

Розмір гонорару адвоката встановлюється на основі фіксованого розміру та становить 10 000 грн. Вказаний розмір гонорару адвоката враховує час, який буде витрачений адвокатом на надання правничої допомоги згідно з цим Договором. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Відповідно до Акту надання правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги від 13.11.2023, адвокатом Іваницьким А.М. було надано наступні послуги: 1) ознайомлення із матеріалами, доказами клієнта, аналіз нормативно-правової бази, дослідження актуальної судової практики, що стосується подібних категорій справ; 2) підготовка, підписання та подача позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (щодо виконавчого напису вчиненого 30.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., який зареєстрований в реєстрі за № 51546) з фіксованим розміром гонорару 10000 грн.

Задовольняючи частково заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що представником позивача у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, разом з тим, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд врахував: об`єм наданої правничої допомоги, суму заборгованості у розмірі 19584 грн, що справа не становить значної складності, а тому дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Проте, колегія суддів не погоджується в повній мірі із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновок, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19).

Суд першої інстанції, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу, які слід стягнути з відповідача на користь позивача, не врахував, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не подавало до суду заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, які позивач просив стягнути.

Зважаючи на вказане та враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволено повністю, беручи до уваги характер правовідносин у справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Іваницьким А.М. послуг, враховуючи відсутність будь яких заперечень зі сторони відповідача щодо заяви позивача, колегія суддів вважає, що з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 10000 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Враховуючи наведене, додаткове рішення слід змінити та стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Іваницьким Андрієм Мироновичем задовольнити.

Додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2024 року змінити, збільшивши стягнуту з Товариства обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (; бульвар Верховної Ради, 34, офіс 511, м Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) суму витрат на професійну правничу допомогу до 10000 (десять тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай