Справа № 352/1813/24
Провадження № 2/352/624/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Івасів В.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.

27.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя склав заповіт від 07 травня 2010 року, відповідно до якого зробив наступне розпорядження: житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться в АДРЕСА_1 він заповів своєму сину позивачу ОСОБА_1 , а житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться в АДРЕСА_1 він заповів своїй доньці ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_5 , його дружина та мати позивача ОСОБА_6 склала заяву про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині за законом, яка була зареєстрована під №22 в спадковій справі №7/2024 Приватним нотаріусом Квочак Л.Т. Відповідно до свідоцтва на право власності на жилий будинок від 05 березня 1991 року, житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться в АДРЕСА_1 , є колгоспним двором, головою якого є померлий ОСОБА_5 . Станом на 15.04.1991 року в даному будинковолодінні були зареєстровані, проживали і продовжують проживати: син померлого голови домогосподарства ОСОБА_5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; невістка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; онука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак останні вибули з господарства та проживають в інших господарствах.

Отже, після смерті свого батька ОСОБА_1 став єдиним спадкоємцем та власником домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Позивач звернувся до Приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Квочак Лариси Тарасівни із заявою про прийняття спадщини однак у зв`язку з тим, що у свідоцтві на право власності на житловий будинок не визначено частки співвласників у праві спільної сумісної власності, видати свідоцтво про право на спадщину не представляється можливим.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, просили суд ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, здійснити розгляд справи без їх участі.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду надіслали заяви, в яких зазначають, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, просили такі задовольнити, розгляд справи здійснювати у їх відсутності.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 02.07.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.07.2024 року постановлено клопотання представника позивача задовольнити, залучити в якості співвідповідачів в даній справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оскільки сторони в судове засідання на 09.09.2024 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 5 ст.268 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

ІV. Фактичні обставини справи.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

За життя ОСОБА_5 склав заповіт від 07 травня 2010 року, відповідно до якого він зробив наступне розпорядження: житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться в АДРЕСА_1 він заповів своєму сину ОСОБА_1 ; житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться в АДРЕСА_1 він заповів своїй доньці ОСОБА_2 (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_5 , його дружина та мати позивача ОСОБА_6 склали заяву про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині за законом від 25 січня 2024 року, яка була зареєстрована під №22 в спадковій справі №7/2024 приватним нотаріусом Квочак Л.Т. (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва на право власності на жилий будинок від 05 березня 1991 року, житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться в АДРЕСА_1 , є колгоспним двором, головою якого є померлий ОСОБА_5 (а.с.9).

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №647/01- 20/14в від 13.06.2024 року, в житловому будинку по АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року були зареєстровані, проживали і продовжують проживати: син померлого голови домогосподарства ОСОБА_5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; невістка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; онука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13).

Як вбачається з довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації №00100 від 06.02.2024 року, домоволодіння по АДРЕСА_1 станом на 06.02.2024 року(на момент здійснення поточної технічної інвентаризації) складається з: житлового будинку площею 89,6 кв.м, погреба площею 18,2 кв.м., літньої кухні 38,4 кв. м., сараю під літ. Г площею 13,9 кв.м, сараю під літ. Д площею 28,7 кв.м., вбиральні під літ. Е площею 1,1 кв.м., гаража під літ. Є площею 22,1 кв.м, альтанкою під літ. Ж площею 16,9 кв.м., колодязя №1 11,0 м/п, воріт №5 площею 8,3 кв.м, воріт №6 площею 6,4 кв.м, огорожі №7 площею 154,2 кв.м, огорожі №8 площею 6,6 кв.м, огорожі №9 площею 29,2 кв.м. Загальна площа будинку збільшилася на12,2 м.кв., а житлова на 16,1 м.кв. Щодо реєстрації права власності зазначено, що згідно архівних даних за колгоспним двором, головою якого був ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_2 . (а.с.16-17).

Згідно довідки Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №651/01- 20/14в від 13.06.2024 року, згідно з записом у погосподарській книзі №08 за 2016-2023 роки, номер об`єкта по господарського обліку 01.0693.1 за громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 числяться два житлові будинки по АДРЕСА_3 , які розташовані на неприватизованих земельних ділянках (а.с.12) .

Померлий ОСОБА_5 до дня смерті був зареєстрований, та проживав за адресою АДРЕСА_4 та на день його смерті разом із ним були зареєстровані, проживали та продовжують проживати: дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , онука ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , правнука ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_10 . Від імені ОСОБА_5 у виконкомі Радчанської сільської ради 07.05.2010 року посвідчено заповіт за реєстровим №191, який не змінювався та не відмінявся (а.с.12).

Згідно копії рішення 11 сесії Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області 4-го скликання від 15.10.2004 року про затвердження перейменованих назв вулиць по АДРЕСА_2 була перейменована на вул. І.Франка.

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Квочак Л.Т. від 19.06.2024 року №87/01-16 спадкоємцем померлого ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, є ОСОБА_1 . Однак у зв`язку з тим, що у свідоцтві на право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 не визначено частки співвласників у праві спільної сумісної власності на вищезазначений житловий будинок, який належить членам колгоспного двору, видати свідоцтво про право на спадщину не представляється можливим ( а.с.22-23).

V.Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 ЦК України може бути, зокрема, визнання права.

Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст.1268 ЦК України в редакції, чинній на момент прийняття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Положеннями ч. 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з положеннями ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Так, враховуючи те, що позивач оформити право на спадкове майно в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечили, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.12, 13, 76-81, 141, 142, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.11, 15, 16, 182, 328, 392, 1218, 1220, 1268, 1296, 1297 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_5 , НОМЕР_2 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

ОСОБА_4 , АДРЕСА_5 , РНОКПП: невідомий.

Рішення складене в повному обсязі 09.09.2024 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.