Справа № 243/111/22
Провадження № 2/243/70/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування частки житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_3 , ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування частки житлового будинку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вони є подружжям з 21 квітня 1962 року. На праві спільної сумісної власності їм належали 7/10 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . Так частка зазначеного будинку їм належала на підставі договору купівлі продажу від 21.12.2006, а 1/5 частка на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2008. Станом на 22 травня 2018 року, вони мали вік 79 років. У зв`язку із похилим віком, станом здоров`я ( ОСОБА_6 є особою з інвалідністю 2 групи), вони потребують стороннього догляду та допомоги у обслуговуванні будинку. ОСОБА_5 , який мешкає в м.Нова Каховка, Херсонської області, заявив про своє бажання допомагати їм матеріально та періодично особисто, приїжджаючи до міста, а згодом і переїхати на постійне місце проживання до м.Слов`янська та допомагати безпосередньо на місці. Вони з ним домовились, що за його постійну матеріальну та особисту допомогу, допомогу в утриманні будинку та городу, вони нададуть йому належний їм будинок АДРЕСА_1 , тобто бажали укласти із ним договір довічного утримання. ОСОБА_5 самостійно займався збором необхідних документів та надання їх нотаріусу для укладання договору. В день підписання даного договору ОСОБА_5 відвіз їх до нотаріуса, де в приймальній вони ще раз обговорили умови їхнього догляду та утримання, після чого позивач ОСОБА_6 , надала нотаріусу заяву про те, що вона не заперечує проти передачі спільного майна будинку АДРЕСА_1 у власність відповідача, а ОСОБА_5 підписав запропонований нотаріусом договір. У зв`язку із тим, що нотаріус зачитувала договір на українській мові, яку вони не дуже розуміють, а також у зв`язку з поганим слухом у них, вони не зрозуміли те, що зачитала їм нотаріус. Нотаріус надала тільки один екземпляр договору саме відповідачу, вони не отримували його. Перший час, відповідач допомагав матеріально, приїжджав до них, допомагав із ремонтом будинку, на городі, а через декілька місяців перестав це робити та взагалі спілкуватися з ними. Вони самі мешкають у вищезазначеному будинку, роблять його поточний ремонт, доглядають за городом, здійснюють необхідні платежі. В поточному році (2022), вони вирішили укласти новий договір довічного утримання із іншою особою. У зв`язку із тим, що у них не залишились документів, які посвідчують їхнє право власності на 7/10 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , вони вирішили звернутись за ними до нотаріуса Мурадової С.Г., яка в 2018 році посвідчувала угоду між ними та відповідачем. 21 травня 2021 року нотаріус видала їм копію договору від 22.05.2018 між ними та відповідачем, із якого вони дізнались, що замість договору довічного утримання, вони уклали договір дарування, відповідно до якого відповідач став власником їхнього будинку. На проханням розірвати зазначений договір у зв`язку із його помилковістю, відповідач відмовлявся це робити.

У зв`язку з вищевикладеним, просять суд: визнати недійсним договір дарування 7/10 часток житлового будинку з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений 22 травня 2018 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Мурадовою С.Г., реєстрований номер 1292.

Представником позивачів - адвокатом Статівою О.В. надано додаткові письмові пояснення за змістом яких, до позиції викладеної у позовні заяви, яку представник повністю підтримує хоче додати, що позивачі під час укладання договору припустилися помилки, щодо його правової природи. Усі подальші події свідчать про фактичну наявність такої помилки відповідач ОСОБА_5 не вступив у фактичне володіння майном, після укладання спірної угоди позивачі продовжували мешкати в будинку, нести витрати на його утримання, здійснювати ремонтні роботи з метою підтримання майна у належному стані. Житловий будинок є єдиним житлом позивачів. Права власності на нерухоме майно за позивачами зареєстроване тільки в старому реєстрі і тільки на спірний будинок. Крім відповідача інших близьких родичів, якім могли доглянути позивачів не має, їх єдиний син помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що наявні підстави для задоволення позову, посилаючись на Постанову Першої судової палати КЦС Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 718/955/20. Спірний житловий будинок є єдиним житлом подружжя, іншого житла вони не мають, проживали у ньому та продовжують проживати після укладення договорів дарування, фактичної передачі майна між сторонами не відбулося. Витрати на утримання будинку та сплату комунальних послуг несуть позивачі, які не вчиняли жодних дій, що могли б свідчити про небажання їх користуватись спірним майном.

Представником відповідача надано відзив на позову заяву за змістом якого, позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що вимоги позивача є необґрунтованими, незаконними та доводи зазначені у позовній заяві є безпідставними. Позивач не згоден з договором дарування від 22.05.2018 укладеним між позивачем - ОСОБА_3 та відповідачем, оскільки вважали, що між позивачем та відповідачем був укладений договір довічного тримання. Відповідач є єдиним онуком позивача - ОСОБА_3 В квітні місяці 2018 року, позивач зателефонував відповідачу і повідомив, що бажає зробити договір дарування, а саме подарувати йому 7/10 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки він та ОСОБА_6 проживають в будинку АДРЕСА_2 і не мають можливості здійснювати огляд за будинком АДРЕСА_1 . Також повідомив, що він був у нотаріуса, який надав йому консультацію щодо складання договору дарування, що необхідно зібрати пакет документів для оформлення договору, тому ОСОБА_3 почав збирати необхідні документи для оформлення договору дарування. В травні місяці 2018 року позивач просив відповідача приїхати у м.Слов`янськ Донецької області для складання договору дарування на ім`я ОСОБА_5 , і документи необхідні нотаріусу для складання договору дарування він вже зібрав. Позивач - ОСОБА_3 в позовній заяві вказує, що відповідач сам займався збором необхідних документів та надання їх нотаріусу для укладання договору. Але, ОСОБА_5 не мав можливості займатися збором необхідних документів, оскільки 20 травня о 08.00 год. відповідач виїхав з м.Запоріжжя і прибув у м.Слов`янськ 20 травня 2018 року о 15 год. 45 хв. На збирання необхідних довідок та надання їх для укладання договору потрібен час, чого у ОСОБА_5 не було. Договір був складений 22 травня 2018 року. Позивачам було відомо, що відповідач мешкає у місті Нова Каховка, Херсонської області, за місцем свого проживання відповідач був одружений, чекав народження дитини, мав постійне місце роботи, тобто відповідач не приховував, що на час складання договору дарування, не має наміру змінювати місце проживання. Саме позивач - ОСОБА_3 пропонував відповідачу скласти договір дарування. З липня місяця 2019 року у будинку АДРЕСА_1 , проживала мати відповідача, вона придбала меблі в будинок, зробила частковий ремонт в будинку, займалася городом. Договір дарування нерухомості - це договір, за яким одна сторона договору (дарувальник) передає право власності на нерухомість іншій стороні договору (обдарованому) при цьому обдарований отримує цю нерухомість (дарунок) безкоштовно. Отже основна відмінність цього виду договору полягає в тому, що дарувальник не має права вимагати від обдаровуваного зробити або передати щось дарувальнику в обмін на його дарунок. Оспорюваний договір дарування не містить жодних застережень щодо зобов`язань з боку обдаро вуваного. Позивач не довів існування тяжкої обставини, під впливом якої позивач уклав оспорюваний договір дарування будинку. На виконання оспорюваного договору дарування було передано майно, що підтверджено самим договором. Позивачем також не надано належних, достовірних та достатніх доказів про те, що договір дарування будинку був укладений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Доказів наявності в діях відповідача умислу, щодо введення в оману позивача щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, для того, щоб спонукати останнього до вчинення договору дарування будинку АДРЕСА_1 , позивачем не надано. Матеріали справи не містять жодних відомостей, які вплинули на усвідомлення позивачем правової природи договору, що він просить визнати недійсним. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

10.04.2024 у судовому засіданні позивач ОСОБА_3 , пояснив, що він переписав будинок своєму онуку, який є відповідачем по справі, тому, що він обіцяв переїхати до м. Слов`янська та доглядати за ним, однак цього не відбулося. Позивач пояснює, що уклав договір оскільки був впевнений, що онук буде його догодовувати та доглядати.

У судовому засіданні 23.05.2024 відповідач пояснив, що дідусь, який є позивачем по справі ОСОБА_3 зателефонував йому та сказав, що у нього два будинки, йому віддасть один, він погодився. Мови про те, що він повинен доглядати не було. ОСОБА_3 подарував будинок, кожного літа приїжджала його мати, доглядала за городом, сплачувала комунальні послуги.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву з проханням подальший розгляд справи здійснювати за його відсутності за участі його представника - адвоката Статіви О.В.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала суду заяву за змістом якої останні роки вона доглядає за ОСОБА_3 , а також за його померлою дружиною. Також просить суд розглянути справу без її участі за участю її представника - адвоката Статіви О.В., позов повністю підтримує та просить його задовольнити.

Представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвокат Статіва О.В. в судовому засіданні, що здійснювалося в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, оскільки відповідач свої обов`язки не виконував, не доглядав позивача, допомогу не надавав.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Попкова О.В. в судовому засіданні, що здійснювалося в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, просила відмовити у позові у повному обсязі.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування частки житлового будинку, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Червона Гусарівка Балакліївського району Харківської області, про що свідчить копія його паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області від 28 березня 2000 року.

21.12.2006 між продавцем ОСОБА_7 та покупцем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, який зареєстровано в реєстрі за № 8677 та відповідно до якого ОСОБА_3 купив частку житлового будинку із відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель й споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці земель Слов`янської міської ради.

07.02.2008 між продавцем ОСОБА_8 та покупцем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, який зареєстровано в реєстрі за № 1269 та відповідно до якого ОСОБА_3 купив 1/5 частку житлового будинку із відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель й споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці земель Слов`янської міської ради.

22.05.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , було укладено договір дарування який зареєстрований в реєстрі за № 1292, відповідно до якого дарувальник ОСОБА_3 подарував, а обдаровуваний ОСОБА_5 прийняв у дар 7/10 часток житлового будинку з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці земель Слов`янської міської ради, площею 0,0699 гектара, кадастровий номер :01:002:0284.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 290368471 від 15.12.2021 житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на праві приватної власності у розмірі 7/10 частки.

Відповідно до акту № 69 від 30 травня 2021 року, який виданий керівником комітету мікрорайону Славкурорт ОСОБА_9 ОСОБА_3 та з якого слідує, що зі слів свідків-сусідів ОСОБА_3 зробив капітальний ремонт будинку, провів водопровід, обробляє город, здійснює догляд будинку та мешкає в ньому з 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації, яка сформована за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» ОСОБА_3 належав будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності у розмірі 7/10 частки на підставі договору купівлі-продажу № 1269 та договору купівлі-продажу № 8677.

Відділом реєстрації Новокаховської міської ради Херсонської області від 20.01.2022 № 04-03/69 надано відомості згідно яких, ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 10.07.2009 по теперішній час.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08 липня 2015 року, ОСОБА_10 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Слов`янськ, Донецької області у віці 43 років.

Згідно з квитанціями ОСОБА_3 періодично сплачував комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 , а саме у вересні 2018 року, у серпні 2018 року, у серпні 2019 року, у вересні 2019 року.

Відповідно до копії трудової книжки наданої відповідачем, а саме сторінок 12-13 трудової книжки, слідує, що ОСОБА_5 у період з 17.08.2015 по 23.01.2019 перебував на посаді молодшого фахівця з додаткових сервісів та послуг магазину «Юкстрат» у м. Нова Каховка.

Вирішуючи питання щодо можливості задоволення позову, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

З роз`яснень, які викладені в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», вбачається, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно зі ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Отже, зі змісту ст. 717 та ст. 744 ЦК України слідує, що договір дарування та договір довічного утримання мають різну правову природу та різні права та обов`язки сторін.

Виходячи зі змісту ст.ст. 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Наявність чи відсутність помилки, тобто неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість іншого правочину, суд визначає на підставі встановлених під час судового розгляду обставин конкретної справи.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-372цс16.

Відповідно до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Як зазначає в позові ОСОБА_3 , до укладення спірного договору між ним та відповідачем було досягнуто домовленості, а саме: він мав надавати матеріальну та особисту допомогу, допомогу в утриманні будинку та городу.

Як встановлено у судовому засіданні позивач відчужив свій будинок і розраховував на те, що відповідач буде його утримувати та доглядати, обіцяв переїхати до м. Слов`янськ, однак своїх обов`язків не виконав.

Враховуючи, що між сторонами договору дарування існували певні домовленості до його укладення, а також те, що позивач є особою похилого віку, суд доходить висновку про відсутність волевиявлення позивача під час укладення ним договору на безоплатну передачу у власність відповідачу спірного будинку, який є його житлом, оскільки зазначений договір порушує права позивача. Натомість позивач погоджувався на передачу частки будинку у власність відповідачу лише за умови довічного утримання й, укладаючи спірний договір, помилився щодо правової природи правочину, прав та обов`язків, які виникнуть після його укладення між ним і відповідачем. Тобто, якби не сталася помилка в правовій природі правочину та його правових наслідках, спірний договір не був би укладений.

Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-9 цс 13) відсутність у особи під час укладення договору дарування волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдаровуваного й передача його за умови вчинення на користь дарувальника будь-якої дії майнового або немайнового характеру, усупереч вимогам статті 717 Цивільного кодексу України, є підставою для визнання договору дарування недійсним на підставі частини третьої статті 203 та статті 229 ЦК України.

Наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірному будинку після укладення договору дарування.

Суд не приймає доводи відповідача, щодо того що мови про те, що він повинен доглядати за позивачем не було, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач потребує саме догляду та допомоги в силу свого похилого віку, а також того , що будь яких інших родичів не має. Крім того, позивач продовжував користуватись будинком, що підтверджено квитанціями про оплату комунальних послуг, відповідачем на спростування доводів позивача не надано жодних доказів, натомість відповідачем надано копію трудової книжки, яка підтверджує те, що відповідач працював у м. Нова Каховка та жодним чином не приймав участі у житті позивача та спірного будинку.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність волевиявлення позивача під час укладення ним договору саме на безоплатну передачу майна відповідачу, помилку позивача щодо правової природи укладеного договору, а також те, що позивач є особою похилого віку, оскільки на час посвідчення договору йому було 79 років, він потребує догляду, після укладання договору дарування позивачем не переданий будинок відповідачеві по справі, тобто вказане житло не вийшло з володіння позивача та останній продовжує ним користуватись, а відповідач постійно проживає у м. Нова Каховка, та не має можливості утримувати житловий будинок, а також те, що відповідач мав доглядати позивача, надавати допомогу по утриманню будинку, тобто передача майна була за умови вчинення на користь дарувальника дій немайнового характеру і не була безоплатною, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання недійсним договору дарування 7/10 часток житлового будинку із відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель й споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці земель Слов`янської міської ради, площею 0,0699 гектара, кадастровий номер :01:002:0284, посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Мурадовою С.Г. 22 травня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 1292.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачами при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 908,00 грн. судового збору, тому з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у сумі 454,00 грн. кожному.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 229, 717, 744 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування частки житлового будинку задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування 7/10 часток житлового будинку з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений 22 травня 2018 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Мурадовою С.Г., реєстрований номер 1292.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. кожному.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 02.08.2024.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко