РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/560/24

23 квітня 2024 року м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22.05.2018 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на у тримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Дубенському міськрайонному відділі державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Вказує, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 17.09.2018 у справі №564/792/18. Після розірвання шлюбу з відповідачем, позивач уклала шлюб повторно та змінила прізвище на ОСОБА_4 . Також вказує, що від початку відкриття виконавчого провадження існує заборгованість зі сплати аліментів в сумі 48000 грн. Зазначає, що за інформацією з відділу ДВС та на запит представника стало відомо, що відповідач не працює, пенсії не отримує, на відкритих рахунках в установах банків коштів не має, інформація про місце отримання відповідача відсутня. Також вказує, що на момент відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення аліментів стан здоров`я спільної дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значно погіршився, що призвело до встановлення дитині у 2018 році статусу дитини з інвалідністю. Вважає, що за відсутність імперативної норми про заборону збільшувати розмір аліментів шляхом змінити способу їх стягнення, наявні підстави для зміни способу стягуваних з відповідача аліментів з твердої грошової суми на частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошової суми на 1/3 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно та стягувати їх у такому розмірі, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 17.01.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.

Відповідачем, ОСОБА_2 , подано відзив на позов, в якому останній вказав, що за своєю суттю це є позов саме про збільшення розміру аліментів і до таких вимог застосовується положення ст.192 СК України. Вказує, що незважаючи на встановлений ч.5 ст.183 СК України мінімальний розмір аліментів на дитину у разі їх присудження у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини у розмірі на одну дитину 1/4, на двох дітей 1/3, на трьох і більше дітей 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів, позивач просить стягнути з останнього аліменти у розмірі 1/3 заробітку (доходу), тобто в розмірі аліментів на двох дітей і позовна заява не містить належного обґрунтування такого розміру аліментів.

Також вказує, що у позові відсутні будь-які докази покращення матеріального стану відповідача чи погіршення матеріального стану позивача. Щодо свого матеріального стану, то вказує, що не має зараз постійного джерела доходу, а має лише тимчасовий заробіток і представнику позивача про це добре відомо, оскільки він сам згадує у позовній заяві про з`ясування ним вказаних обставин шляхом надсилання адвокатських запитів. Щодо матеріального та сімейного стану позивача вказує, що у позовній заяві констатується факт вступу її у новий шлюб, тобто остання має нову сім`ю, а тому їхня сім`я, у якій з`явився новий чоловік, вже має більший рівень доходу, ніж на момент присудження аліментів у 2018 році, коли позивачка проживала сама з дитиною. Відповідачу також відомо, що позивач і її новий чоловік проживають зараз у США і обоє працевлаштовані, а тому їх рівень доходу значно вищий за його рівень доходу, адже він залишається проживати в Україні, а про плачевний стан економіки держави та про стан ринку праці в період повномасштабної війни всім добре відомо, а тому позовні вимоги щодо збільшення розміру стягуваних аліментів до 1/3 частини його заробітку (доходу) є явно безпідставними і навіть несправедливими. Вказує, що крім відсутності доказів зміни матеріального становища, обставина про інвалідність дитини вже існувала на момент ухвалення судом рішення у справі про стягнення аліментів, а тому позовна вимога про стягнення аліментів на утримання однієї дитини у розмірі, як на двох дітей 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) є безпідставною та необґрунтовано завищеною. Зазначає, що його матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, що відповідач має обов`язок піклуватися також і про своїх батьків, в тому числі, по можливості, допомагати їм матеріально, що його батьку було зроблено операцію на щитовидній залозі, а матері встановлено другу групу інвалідності (в результаті загального захворювання з ураженням ЦНС), вона перенесла нейроінфекцію і має гіпертонічну хворобу II ступеня та проблеми із зором, а також остеохондроз грудного і поперекового відділу хребта і тому в своєму віці і з таким станом здоров`я батьки потребують не лише його фізичної, але й матеріальної допомоги.

З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову про зміну способу стягнення аліментів та про стягнення з мене аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу).

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 11.11.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис про народження №422.

01 березня 2018 року Костопільським управлінням праці та соціального захисту населення Рівненської області видано на ім`я ОСОБА_6 посвідчення НОМЕР_2 , яким підтверджено призначення ОСОБА_3 , 2014 року народження, статус інваліда дитинства до 18 років. Законним представником дитини, згідно посвідчення, є ОСОБА_6 .

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 травня 2018 року у справі №559/2239/17 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісяця, починаючи з 17 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 26 липня 2018 року відкрито виконавче провадження ВП №56859051 з примусового виконання виконавчого листа №559/2239/17 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 .

05 березня 2021 року Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис про шлюб №38.

Із листа Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.11.2023 №47862 вбачається, що ОСОБА_2 не працює, не отримує пенсії, на відкритих рахунках в банках та інших фінансових установах відсутні кошти, транспортні засоби за останнім не зареєстровані, інформація про місце отримання його доходів відсутня.

Із наданих відповідачем копій квитанцій установи банку вбачається, що за період з 25.07.2021 по 28.02.2024 ОСОБА_2 сплачував аліменти на користь позивача.

Із довідки Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 06.03.2024 №8925 вбачається, що аліменти згідно виконавчого листа №559/2239/17 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 05.03.2024 сплачені повністю.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно приписів ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За положеннями статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №752/26176/18, провадження №61-16697св21.

Так судом встановлено, що з відповідача за рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 травня 2018 року у справі №559/2239/17 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісяця, починаючи з 17 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що відповідач почав сплачувати аліменти і станом на 05.03.2024 заборгованості з їх сплати не має.

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що у позивача, у зв`язку із одруженням, сім`я має більший рівень доходу, ніж на момент присудження аліментів у 2018 році і що останні працевлаштовані в США, оскільки на підтвердження таких доводів відповідачем не надано жодного доказу, що свідчить, що це лише припущення відповідача.

Також суд не приймає до уваги долучені відповідачем епікризи щодо лікування ОСОБА_8 , оскільки вони датовані жовтнем-листопадом 2009 року та груднем 2011 року, а також доводи відповідача про те, що він має обов`язок піклуватися про своїх батьків, в тому числі допомагати їм матеріально, оскільки доказів того, що батьки потребують стороннього догляду і відповідач є особою, яка здійснює такий догляд, суду не надано і судом таких доказів не здобуто.

Щодо доводів відповідача про наявність інвалідності у його сина станом на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, то суд враховує, що зазначена відповідачем копія медичного висновку на дитину інваліда датована 22.11.2017 року, з позовом про стягнення про стягнення аліментів позивач звернулась до суду 17.10.2017, що вбачається із копії рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22.05.2018 у справі №559/2239/17 і лише 01.03.2018 дитина отримала статус інваліда дитинства до 18 років.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Більше того, саме з позивачем проживає дитина, яка є інвалідом, що вочевидь покладає на позивача левову частку витрат по утриманню спільної дитини, а відповідач обмежує свою участь в утриманні та догляді за дитиною лише сплатою аліментів у розмірі 1500 грн на місяць.

Більше того, факт реєстрації позивачем повторного шлюбу не свідчить про покращення її матеріального становища, а лише свідчить про зміну її сімейного стану.

При цьому суд враховує, що відповідач факту отримання тимчасових заробіток не заперечує та надав доказ сплати аліментів щомісячно і доказів неможливості сплати аліментів у частці від заробітку (доходу) суду не надав, а у викладених у відзиві на позов доводах вказує, що аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку є надто великим та несправедливим і з цих підстав просить взагалі відмовити у задоволенні позову.

Разом з тим суд враховує, що позивачем також не обґрунтовано необхідності зміни способу стягнення аліментів до 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), оскільки в силу вимог ч.1 ст.141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а відтак останні несуть рівні обов`язки щодо утримання дітей і позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що позивач зі своєї сторони несе аналогічні розміру заявленим позовним вимогам витрати по утриманню дитини.

Відповідно до ч.2 ст.78, ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Стаття 3 Конвенції OOH про права дитини передбачає, що усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відтак, враховуючи позицію сторін та докази, надані сторонами на підтвердження своїх доводів та заперечень в їх сукупності та взаємозв`язку, забезпечуючи право на справедливий суд, враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, враховуючи, що дитина потребує більше коштів на своє утримання, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення розміру аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і такий розмір аліментів не буде надто обтяжливим для відповідача.

Враховуючи наведене, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задоволити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 травня 2018 року у справі №559/2239/17 та визначити аліменти у часті від заробітку (доходу) ОСОБА_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 /однієї четвертої/ частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору за подання позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач:

ОСОБА_2 (житель АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_5 .

Повне рішення складено

23 квітня 2024 року.

СуддяЛ. А. Грипіч