Справа № 541/1785/24
Номер провадження 2/541/731/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 вересня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі: головуючої судді Шатілової Л.Г., за участю секретаря судового засідання Гуриної В.М., представника позивача адвоката Долженко О.М., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді цивільну справу в порядку загального провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільно нажитого майна,

в с т а н о в и в:

13.05.2024 року представник позивача ОСОБА_2 , адвокат Долженко О.М., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розподіл спільно нажитого майна.

15.05.20243 року було відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.16).

02.09.2024 року від представника позивача- адвоката Долженко О.М. надійшла позовна заява про уточнення позовних вимог. Просила суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : частину житлового будинку АДРЕСА_1 , придбану на підставі договору купівлі-продажу НАВ 242445 03.10.2014 р. вартістю 99525 грн., телевізор LG з діагоналлю 55 см, вартістю 35000 грн, холодильник Samsung, вартістю 20000,00 грн, пральну машину Indesit вартістю 20000,00 грн., мікрохвильову піч LG вартістю 5000,00 грн., телевізор LG з діагоналлю 45 см вартістю 20000, 00 грн., всього майна на загальну суму 199525 грн. Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на частину кожного у праві спільної сумісної власності частини будинку АДРЕСА_1 , придбаної на підставі договору купівлі-продажу НАВ 242445 03.10.2014 року вартістю 99525 грн. ; в порядку поділу майна подружжя ОСОБА_1 виділити побутову техніку придбану у шлюбі: телевізор LG з діагоналлю 55 см, вартістю 35000 грн, холодильник Samsung, вартістю 20000,00 грн, пральну машину Indesit вартістю 20000,00 грн., мікрохвильову піч LG вартістю 5000,00 грн., телевізор LG з діагоналлю 45 см вартістю 20000, 00 грн., всього майна на загальну суму 100000 грн.; припинити право власності ОСОБА_1 на частину у праві спільної сумісної власності частини будинку АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на частину будинку АДРЕСА_1 . Судові витрати покласти на відповідача.

В підготовче судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та участі її довірителя, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач надав заяву в якій уточнені позовні вимоги від 02.09.2024 року визнав і просив їх задовольнити. Справу розглянути за його відсутності (а.с.50).

Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалося.

Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що сторони з 16 листопада 2011 року перебувають у шлюбі зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №476 (а.с.5). В період шлюбу ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 03.10.2014 року (а.с.6). 03.10.2014 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.7). Також сторонами була придбана побутова техніка, зокрема у 2018 році телевізор LG з діагоналлю 55 см, вартістю 35000 грн, у 2012 році холодильник Samsung, вартістю 20000,00 грн, у 2020 році пральну машину Indesit вартістю 20000,00 грн., у 2022 році мікрохвильову піч LG вартістю 5000,00 грн., у 2022 році телевізор LG з діагоналлю 45 см вартістю 20000, 00 грн., на загальну суму 100000,00 грн.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Конституції України, ЦК України, СК України.

Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.18 СК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За змістом положень ст.41 Конституції України, ст.ст.179, 181, 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Об`єктом права власності, зокрема спільної сумісної/часткової, може виступати таке нерухоме майно як квартира, а також рухоме майно, різновидом якого є побутова техніка.

Нормою ст.355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.ст.70, 71 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Як роз`яснено у п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 вказаної постанови, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині поділу частини будинку є обґрунтованими, що дає підстави для визнання за кожним із сторін право власності на частку будинку, з припиненням права спільної сумісної власності на зазначене майно.

Так, згідно ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Щодо поділу побутової техніки, то суд, враховуючи призначення цього рухомого майна, його неподільність, зміст позовних вимог та визнання їх відповідачем, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги і цій частині, поділивши майно сторін шляхом виділення в натурі побутової техніки відповідачу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись нормами ст.ст.133, 141, 142 ЦПК України, враховуючи види судових витрат по справі та результат розгляду справи, визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 605,60 гривень, а також повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду із даним позовом, тобто судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Керуючись України, ст.ст. 18,60, 63, 65, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 15, 16, 179, 181, 316, 317, 319, 321, 328, 355, 372 ЦК України, ст.ст.4, 12, 19, 141,200, 206, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільно нажитого майна - задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно:

-1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , придбану на підставі договору купівлі-продажу НАВ 242445 03.10.2014 р., вартістю 99525 грн.;

- телевізор LG з діагоналлю 55 см, вартістю 35000 грн.;

- холодильник Samsung, вартістю 20000,00 грн.;

- пральну машину Indesit вартістю 20000,00 грн.;

- мікрохвильову піч LG вартістю 5000,00 грн.;

- телевізор LG з діагоналлю 45 см вартістю 20000, 00 грн., всього майна на загальну суму 199525 ( сто дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень 00копійок.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину у праві спільної сумісної власності частини будинку АДРЕСА_1 , придбаної на підставі договору купівлі-продажу НАВ 242445 03.10.2014 р. вартістю 99525 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину у праві спільної сумісної власності частини будинку АДРЕСА_1 придбаної на підставі договору купівлі-продажу НАВ 242445 03.10.2014 р. вартістю 99525 грн.

В порядку поділу майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :

Виділити в натурі ОСОБА_1 побутову техніку придбану в шлюбі: телевізор LG з діагоналлю 55 см, вартістю 35000 грн.; холодильник Samsung, вартістю 20000,00 грн.; пральну машину Indesit вартістю 20000,00 грн.; мікрохвильову піч LG вартістю 5000,00 грн.; телевізор LG з діагоналлю 45 см вартістю 20000, 00 грн. всього майна на 100 000 (сто тисяч) гривень.

Припинити право власності ОСОБА_1 на частину у праві спільної сумісної власності частини будинку АДРЕСА_1 придбаної на підставі договору купівлі-продажу НАВ 242445 03.10.2014 року, вартістю 99525 грн.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на частину будинку АДРЕСА_1 , придбану на підставі договору купівлі-продажу НАВ 242445 03.10.2014 р. вартістю 99525 грн.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Полтавській області повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605 гривень 60 копійок,який було сплачено на р/р UA0016305, отримувач платежу ГУК у Полт.обл/Миргород р-н/22030101, за платіжною інструкцією №0.0..1 від 05.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 605,60 грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Долженко Оксана Миколаївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №894 від 19 червня 2008 року видане Луганською обласною КДКА на підставі рішення №5 від 19 червня 2008 року, адреса АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя: Л. Г. Шатілова