Провадження № 2/638/2601/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Аркатової К.В.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені у зв`язку з невиплатою аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 71829,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , в якому в графі батька зазначено відповідача ОСОБА_2 .

Надалі, відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає.

Судовим наказом Дзержинського районного суду м. Харкова № 638/18158/21 від 06 грудня 2021 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23 листопада 2021 року. Зазначений судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні у Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з 27 січня 2022 року, в межах виконавчого провадження № 68342513.

ОСОБА_1 вказує на невиконання відповідачем обов`язку зі сплати аліментів, в результаті чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 74128,70 грн. Керуючись положеннями статті 196 СК України, позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

24 січня 2024 року відповідач через канцелярію суду подав письмові пояснення, в яких зазначив про своє скрутне матеріальне становище, яке перешкоджає добросовісно виконувати обов`язок зі сплати аліментів, крім того, вказав на перебування на його утриманні непрацездатних батьків пенсіонерів, та неповнолітньої дитини, 2009 року народження, від попереднього шлюбу. Просив переглянути розмір пені в сторону зменшення. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся своєчасно та належним чином.

Технічна фіксація судового засідання не здійснювалась на підставі положень статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.

Сторони не перебували у шлюбі, мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , в якому в графі батька зазначено відповідача ОСОБА_2 .

Судовим наказом Дзержинського районного суду м. Харкова № 638/18158/21 від 06 грудня 2021 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23 листопада 2021 року. Зазначений судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні у Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з 27 січня 2022 року, в межах виконавчого провадження № 68342513.

ОСОБА_1 вказує на невиконання відповідачем обов`язку зі сплати аліментів, в результаті чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 74128,70 грн. Керуючись положеннями статті 196 СК України, позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені).

Відповідно до копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 станом на 30 листопада 2023 року, наданого державним виконавцем Павлом Рояновим, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з листопада 2021 року по листопад 2023 року включно, становить 74128,70 грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком неустойки (пені) за несплату ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , 2012 року народження, розмір неустойки (пені) з урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України складає 71829,48 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.

Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч. 4 ст. 155 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України: у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, а саме виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці, тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), але не більше 100 відсотків заборгованості.

За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де:

p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Вказаний висновок, який викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4ст.263 ЦПК України.

Суд вбачає, і не оспорюється сторонами, що відповідач знав про наявність судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , письмових доказів на підтвердження сплати аліментів за період: листопад 2021 року листопад 2023 року, суду не надав.

Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання покладених на нього зобов`язань за судовим рішенням, суду не надано.

Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд враховує вимоги чинного законодавства України та правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц про те, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок пені, що розрахований за період з 21 листопада 2021 року по 30 листопада 2023 року, оскільки такий відповідає вимогам проведення розрахунку, викладеним у вказаній вище постанові Верховного Суду.

Крім того, суд вбачає врахування позивачем, при розрахунку пені за несплату аліментів, норми ст. 196 Сімейного кодексу України, якою закріплено, що розмір неустойки (пені) за несплату аліментів не може перевищувати 100 % всієї заборгованості, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 71829,48 грн.

За відсутності доказів, які б спростовували подані державним виконавцем та позивачем розрахунки заборгованості, суд не має підстав піддавати їх сумніву.

Таким чином, судом встановлено факт заборгованості ОСОБА_2 по аліментах, що сталося внаслідок несплати останнім аліментів, як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду (судовим наказом), та наявність права у ОСОБА_1 , як одержувача аліментів, на стягнення неустойки в разі несвоєчасної виплати присуджених аліментів за рішенням суду (судовим наказом).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи те, що розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не може перевищувати 100 % заборгованості по сплаті аліментів, суд доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 71829,48 грн.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3) частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року встановлений в розмірі 2684 грн., 0,4 % становить 1073,60 грн.

Враховуючи те, що позов судом задоволений у повному обсязі, позивач від сплати судового збору звільнена, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 264, 265 10, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273-274, 280-289, 352 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені у зв`язку з невиплатою аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з листопада 2021 року по листопад 2023 року в розмірі 71829 (сімдесят одна тисяча вісімсот двадцять дев`ять) грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 березня 2024 року.

Головуючий