Дата документу 12.03.2024
Справа № 334/71/24
Провадження № 2/334/797/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого-судді Ісакова Д.О.,

за участі секретаря - Прийменко А.В.,

представника позивача - адвоката Пеліх Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі в режимі відеоконференцї клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Шелудько Оксани Олександрівни про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебуває цивільна справа за поовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

22.02.2024 від представника відповідачки - адвоката Шелудько О.О. надійшло клопотання про надання сторонам у цій справі строк для примирення - 6 місяців.

Клопотання обґрунтовано тим, що подружжя проживало разом до 10 квітня 2022 року, а після тимчасової окупації міста Енергодар, подружжя дійшли до спільної згоди про необхідність виїзду відповідача та спільних дітей з окупованої території в Республіку Польща за ради безпеки дітей.

Після того як чоловік виїхав з окупованої території, подружжя зустрічалось в місті Варшава та деякий час проживали, як подружжя, вели спільний побут. Крім того, у вересні 2023 позивач та відповідач спільно проживали з дітьми, як подружжя у місті Кам`янському.

25 січня 2024 відповідачка разом з донькою проїзджали в місто Новояворівськ Львівської області, де зустрічались з ОСОБА_2 . В цей час у період з 25 січня 2024 по 31 січня 2024 в місті Новояворівськ, подружжя винаймало житло та проживали разом. Де подружжя проводили час, гуляли по місту та відвідували матір відповідачки.

Представник відповідачки в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення про те, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти надання їм строку на примирення, оскільки він з вересня 2021 не перебуває у шлюбних відносинах з відповідачкою. Про дітей він піклується, надає матеріальну допомогу. За рішенням суду сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини.

Проте, подальші сімейні відносини з відповідачкою вважає неможливими, оскільки збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Позивач дійсно бачився у Польщі з відповідачкою, але це було виключно зустріч із дітьми. З 03 жовтня 2023 позивач перебуває на військовій службі.

Крім того, зазначає, що 24 січня 2022 ОСОБА_1 звернулась до Енергодарського міського суду Заорізької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Ухвалою судді №316/146/22 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Разом з тим, розгляд справи не відбувся у зв`язку із військовою огресією російською федерацією протии України. Предидентом України видано Указ №64/2022 від 24.02.022 Про введен воєнного стану в Україні.

Дослідивши матеріали справи, пояснення представника позивача, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21грудня 2007року №11«Про практикузастосування судамизаконодавства прирозгляді справпро правона шлюб,розірвання шлюбу,визнання йогонедійсним таподіл спільногомайна подружжя» роз`яснено, що при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Згідно із ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Отже, примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства.

Поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд має застосовувати положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Таким чином, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд має враховувати, що надання такого строку на примирення буде суперечити ст.24 Сімейного кодексу України.

Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя тощо.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Суд зазначає, що виконання обов`язків щодо дітей не пов`язується законодавством із перебуванням батьків у шлюбі.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 56 СК України чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі і на припинення шлюбу, а також, враховуючи, що сторони протягом тривалого часу спільно не проживають, у зв`язку з чим сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, враховуючи також, що наполягання позивача на розірванні шлюбу з відповідачкою є його волевиявленням, а будь-яке примушування до шлюбу, до проживання його разом з відповідачем, не передбачено Законом і, зокрема, т. 56 СК України, дій, які б свідчили про можливість досягнення між ними примирення та збереження шлюбу, в т.ч. під час перебування справи про розірвання шлюбу в провадженні суду, - не вчиняли, порозуміння між ними не досягнуто, враховуючи також, що позивач категорично заперечує проти надання строку на примирення, зазначивши, що шлюб існує лише формально та за викладених вище обставин, суд вважає, що надання строку на примирення буде суперечити інтересам позивача та моральним засадам суспільства, на підставі чого суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання про надання строку на примирення.

Керуючись статтями: 24, 111 Сімейного кодексу України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідачки - адвоката Шелудько О.О. про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ісаков Д.О.