Справа № 615/74/24
Провадження № 2/615/108/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 березня 2024 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Левченко А.М.,
за участю секретаря судового засідання Партоли О.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 615/74/24
до Валківської міської ради
про відшкодування матеріальної шкоди,
Позивач, звернувся до суду з позовом до Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної органом місцевого самоврядування.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що рішенням Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області, правонаступником якої є Валківська міська рада, від 10 серпня 2010 року № 326-V позивачу заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 579722,00 грн.
Як зазначає позивач, рішення сільської ради від 10 серпня 2010 року № 326-V не відповідає вимогам закону, а саме положенням п.п.13-14 постанови Кабінету міністрів України № 177 від 28 лютого 2001 року «Про врегулювання питання щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» та в силу ч.ч. 1, 2 ст. 203, ст. 215 ЦК України є недійсним (нікчемним) оскільки було прийняте за відсутності повноваження визначеного постановою Кабінету Міністрів України № 177, щодо відмови посвідчити право власності на майновий пай на підставі договору купівлі-продажу майнових сертифікатів у інших власників паїв, а тому визнання рішення недійсним судом не вимагається.
Матеріальна шкода полягає в тому, що приймаючи рішення Сидоренківська сільська рада порушила норми п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, неприпустимо відмовила позивачу посвідчити право власності на майновий пай, чим позбавила останнього права власності на майновий пай члена КСП «Заповіти Ілліча» реорганізованого у СВК «Надія» с. Сидоринкове набутого на підставі договорів купівлі-продажу майнових сертифікатів на загальну суму 579 722,00 грн, розмір загальної частки - 5,589 % та втрутилась у свободу договору.
На думку позивача, Сидоренківській сільській раді належало видати нове свідоцтво на право на майновий пай члена КСП «Заповіти Ілліча» на суму 579722,00 грн, а відмова призвела до порушення невизнаного майнового права позивача, нездійснення якого не може бути підставою для припинення майнового права.
Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 17 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого судового засідання.
31 січня 2024 року від представника відповідача Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що рішенням Сидоренківської сільської ради від 10 серпня 2010 року № 326-V ОСОБА_1 відмовлено у видачі нового свідоцтва на майновий пай у зв`язку із виділенням майна в натурі групі осіб та анульовано свідоцтва на майновий пай, згідно до наказу Міністерства аграрної політики України від 23 березня 2001 року № 79 відповідно до якого одночасно з підписанням акта приймання-передачі майна майнові свідоцтва вилучаються.
Як вважає представник відповідача, зазначене рішення прийнято у відповідності до діючого законодавства, оскільки законність щодо його прийняття була предметом розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій, зокрема у справі № 2006/1999/12. З подібних правовідносин також розглядалися цивільні справи № 615/1158/14-ц, № 615/1856/15-ц, № 615/1170/19, № 615/623/23.
Оскільки судовими рішеннями по вищезазначеним цивільним справам встановлено, що рішення Сидоренківської сільської ради від 10 серпня 2010 року №326-V є законним та ураховуючи, що позовні вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 579 722,00 грн вже розглядалися судами, при розгляді було досліджено та надано оцінку обставинам справ, Валківська міська рада Богодухівського району Харківської області, як правонаступник Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області, не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.
13 лютого 2024 року судом було отримано відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з позицією представника відповідача викладеною у відзиві на позов та вказує на те, що норми ст.ст. 19,117 Конституції України зобов`язують сільську раду діяти у спосіб визначений постановою КМУ № 177 на підставі якої відповідач визнає, що власники майнових сертифікатів мають право продати своє майнове свідоцтво в той же час заявляє, що рішенням загальних зборів пайовиків від 16.05.2009 року групі пайовиків продавців паю виділено майна в натурі, а майнові сертифікати підлягають погашенню і не можуть бути предметом продажу. Відповідач не підтвердив, яке фактично, конкретне майно на підставі оригіналу майнових сертифікатів отримали продавці.
Крім того, відсутність майнового сертифікату не дає права позивачу звернутися до суду з позовом до «Омбілік Агро», як неналежного володільця майном пайового фонду СВК «Надія» с. Сидоренкове відшкодувати, повернути конкретне майно.
Сидоренківська сільська рада своїм рішенням порушила п.13-14 постанови КМУ № 177, свавільно, неприпустимо втрутилася у майнові права позивача, незаконно керувалася рішенням загальних зборів пайовиків, діяла на власний розсуд внаслідок чого була заподіяна матеріальна шкода.
Ухвалою суду від 06 лютого 2024 року закрито підготовче провадження по справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
З урахуванням думки учасників справи, на підставі ухвали суду від 29 лютого 2024 року, яку постановлено без виходу суду до нарадчної кімнати, отримано з ЄДРСР примірники судових рішень у справах, номер яких зазначені у відзиві, які мають значення для судового розгляду.
Позивач у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Зауважив, що рішення Сидоренківської сільської ради від 10 серпня 2010 року є нікчемним в силу ст. 203 ЦК України, а тому визнання судом рішення недійсним вимагається.
Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що рішення Сидоренківської сільської ради від 10 серпня 2010 року № 326-V є чинним. Позивачем не обґрунтовано, яким чином вказаним рішенням було спричинено майнову шкоду та не доведно її розмір.
Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України, постанова Верховного Суду від 28.03.2018 року справа № П/9901ІЗ 70/18).
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.
При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).
Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1173, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Оскільки для наявності зобов`язання з відшкодування шкоди відповідно до статті 1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, ці обставини підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до статей 12,81 ЦПК України є обов`язком позивача.
Отже, обов`язковою умовою відшкодування заподіяних збитків та майнової шкоди є порушення прав особи внаслідок незаконних дій або бездіяльності та наявність реального збитку та шкоди.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що 10 жовтня 2009 року між позивачем та 36 власниками майнових паїв КСП «Заповіти Ілліча» були укладені договори купівлі-продажу майнового паю на загальну суму 579 722,00 грн, розмір загальної частки 5,589 %.
Згідно наведеного позивачем списку продавців, договори купівлі-продажу майнового паю укладено з громадянами:
ОСОБА_3 , сертифікат НОМЕР_1 , вартість паю НОМЕР_2 , частка 0,247 %;
ОСОБА_4 , сертифікат НОМЕР_3 , вартість паю НОМЕР_4 , частка 0,145%;
ОСОБА_5 , сертифікат НОМЕР_5 , вартість паю НОМЕР_6 , частка 0,136%;
ОСОБА_6 , сертифікат ХА 010635 вартість паю 1755, частка 0,017%;
ОСОБА_7 , сертифікат НОМЕР_7 , вартість паю НОМЕР_8 , частка 0,125%;
ОСОБА_8 , сертифікат ХА 010488, вартість паю 3095, частка 0,030%;
ОСОБА_9 , сертифікат ХА 009906, вартість паю НОМЕР_9 , частка 0,200%;
ОСОБА_9 , сертифікат ХА 010571, вартість паю 4880 , частка 0,047%;
ОСОБА_10 , сертифікат ХА 010614, вартість паю 8136, частка 0,078%;
ОСОБА_11 , сертифікат ХА 010361, вартість паю НОМЕР_10 , частка 0,189 %;
ОСОБА_12 , сертифікат ХА 010362, вартість паю НОМЕР_11 , частка 0,159%;
ОСОБА_13 , сертифікат НОМЕР_12 , вартість паю 9 886, частка 0,095%;
ОСОБА_14 , сертифікат ХА 010051, вартість паю НОМЕР_13 , частка 0,235%;
ОСОБА_15 , сертифікат ХА 010569, вартість паю НОМЕР_14 , частка 0,237%;
ОСОБА_16 , сертифікат ХА 010628, вартість паю НОМЕР_15 , частка 0,253%;
ОСОБА_17 , сертифікат ХА 010587, вартість паю 9638, частка 0,093%;
ОСОБА_18 , сертифікат ХА 010629, вартість паю 7802, частка 0,075%;
ОСОБА_19 , сертифікат ХА 010462, вартість паю НОМЕР_16 , частка 0,275%;
ОСОБА_20 , сертифікат ХА 010098, вартість паю2319, частка 0,022%;
ОСОБА_22 , сертифікат ХА 009846, вартість паю НОМЕР_17 , частка 0,364%;
ОСОБА_23 , сертифікат ХА 010622, вартість паю НОМЕР_18 , частка 0,186%;
ОСОБА_24 , сертифікат НОМЕР_19 , вартість паю НОМЕР_20 , частка 0,211%;
ОСОБА_25 , сертифікат ХА 010046, вартість паю 9503, частка 0,092%;
ОСОБА_25 , сертифікат ХА 010588, вартість паю НОМЕР_21 , частка 0,205 %;
ОСОБА_26 , сертифікат ХА 010337,вартість паю 456, частка 0,004%;
ОСОБА_27 , сертифікат ХА 010338, вартість паю 5359, частка 0,052 %;
ОСОБА_28 , сертифікат ХА 010556,вартість паю НОМЕР_22 , частка 0,322%;
ОСОБА_28 , сертифікат ХА 009930, вартість паю 6852, частка 0,066 %;
ОСОБА_29 , сертифікат ХА 009932, вартість паю НОМЕР_23 , частка 0,262%;
ОСОБА_30 , сертифікат ХА 009933, вартість паю 293, частка 0,003%;
ОСОБА_31 , сертифікат ХА 010554, вартість паю НОМЕР_24 , частка 0,224%;
ОСОБА_32 , сертифікат ХА 010415, вартість паю НОМЕР_25 ,частка 0,101%;
ОСОБА_33 , сертифікат ХА 010379, вартість паю 7551, частка 0,073%;
ОСОБА_34 , сертифікат ХА 009996, вартість паю НОМЕР_26 , частка 0,137%;
ОСОБА_35 , сертифікат ХА 010638, вартість паю НОМЕР_27 , частка 0,302%.
До матеріалів справи долучено фотокопію договору купівлі-продажу майнового паю від 10 жовтня 2009 року укладеного між власником майнового паю ОСОБА_25 та ОСОБА_1 відповідно до якого позивач придбав належний продавцеві майновий пай КСП «Заповіти Ілліча» с. Сидоренкове Валківського району Харківської області номінальною вартістю 9503,00 грн. Право власності продавця на майновий пай засвідчене Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) № ХА 010046 виданим Сидоренківською сільською радою Валківського району Харківської області, як правовстановлюючий документ (копія сертифікату долучена до матеріалів справи).
Рішенням Сидоренківської сільської ради V скликання № 326-У від 10 серпня 2010 року громадянину ОСОБА_1 відмовлено у видачі нового свідоцтва на майновий пай у зв`язку із виділенням майна в натурі групі осіб, уповноваженої гр. ОСОБА_1 згідно загальних зборів пайовиків від 16 травня 2009 року та анульовано свідоцтва на майновий пай згідно наказу Міністерства аграрної політики України № 79 від 13 березня 2001 року, який вказує, що одночасно з підписанням акту приймання-передачі майна майнові свідоцтва вилучаються.

Відповідно до рішення I сесії VIII скликання Валківської міської ради Харківської області № 10 від 09 грудня 2020 року «Про початок реорганізації сільських та селищних рад Валківського району шляхом приєднання до Валківської міської ради» Валківська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків сільських, селищних рад, зокрема Сидоренквської сільської ради.

Як зазначає позивач, матеріальна шкода полягає в тому, що приймаючи рішення Сидоренківська сільська рада порушила норми п.п. 2,3 ч.1 ст. 3 ЦК України, неприпустимо відмовила посвідчити право власності на майновий пай, чим позбавила позивача права власності на майновий пай члена КСП «Заповіти Ілліча» реорганізованого у СВК «Надія» набутого на підставі договорів купівлі-продажу майнових сертифікатів на загальну суму 579 722,00 грн та втрутилась у свободу договору.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 813/8801/14 Верховний Суд наголосив на преюдиційних підставах звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень (постанова Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17).

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 01 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2013 року (справа №2006/1999/2012) позов ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення Сидоренківської сільської ради № 326-У від 10 серпня 2010 року та відшкодування шкоди у розмірі 579722, 00 грн залишено без задоволення.

Суди виходили з того, що виділення майна в натурі окремим власникам чи групам власників відбувалося підприємством - правонаступником (користувачем) у відповідності до п.15 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року № 62.

Після виділення майна в натурі свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі у спільну часткову власність, акт приймання - передавання майна та договір про спільне володіння, користування та розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, можуть бути підставою для оформлення співвласниками прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Власники майнових паїв - члени групи в інтересах якої ОСОБА_1 отримав майно згідно із зазначеним актом приймання передачі, у жовтні 2009 року уклали із ОСОБА_1 договори купівлі-продажу майнових паїв колективного сільськогосподарського підприємства «Заповіти Ілліча» .

Оскільки майно колишнього сільськогосподарського підприємства «Заповіти Ілліча» було виділено і отримано в натурі ОСОБА_1 в інтересах тих осіб, з якими він згодом уклав договори купівлі-продажу майнового паю, відсутні підстави для визнання незаконним рішення Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області від 10 серпня 2010 року № 326-V.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 04 березня 2015 року по справі № 615/1158/14-ц позов ОСОБА_1 до Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Омбілік-Агро» про поновлення права на майновий пай та зобов`язання видати свідоцтво на майновий пай реформованого підприємства залишено без задоволення.

Рішенням суду першої інстанції встановлено, що згідно акту приймання-передачі майна (додаток №3) всім членам КСП майно виділено в натурі із зазначенням його вартості та відсотка кожного із майна пайового фонду КСП. Кожній особі, в тому числі і тим, які продали свій майновий сертифікат, тобто частку майна, позивачеві, отримали грошові кошти за свою частку, що підтверджується копіями відомостей про отримання вартості майна і підписами осіб про вчинення такої дії.

Отже, станом на 18.07.2014 співвласникам майнових паїв вже виділено майно в натурі, і особи розпорядилися ними на свій розсуд, а відтак у відповідача не було підстав для його включення до списку осіб, що мають майнові права підприємства та для видачі йому нового свідоцтва про право власності на майновий пай.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2015 року зазначене рішення суду залишено без змін.

Також рішенням Валківського районного суду Харківської області від 13 червня 2016 року по справі 615/1856/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 листопада 2017 року та постановою Верховного Суду від 30 січня 2019 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до голови Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області Дригайла Сергія Федоровича, Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області про визнання рішення недійсним та відшкодування завданої шкоди посадовою особою сільської ради відмовлено.

При перегляді судових рішень від 13 червня 2016 року та від 27 листопада 2017 року суд касаційної інстанції погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій про те, що позивачем не доведено протиправності дій сільської ради, а також того, що сільський голова Дригайло С. Ф. при винесенні рішення колегіальним органом - Сидоренківською сільською радою Валківського району Харківської області від 10 серпня 2010 року діяв з порушенням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування» чи інших нормативно-правових актів, а також не надано доказів на обґрунтування факту нанесення і розміру майнової шкоди.

Встановлені у справі № 615/1158/14-ц обставини (які в силу статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню) при вирішені цього спору судами враховано.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2020 року у справі № 615/1170/19 в задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування шкоди шляхом стягнення з голови Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області ОСОБА_36 суми 579 722 грн 00 коп відмовлено.

Рішенням суду першої інстанції встановлено, що позивачем не доведено, що рішення Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області від 10.08.2010 року №326-V, яким відмовлено позивачу у видачі нового свідоцтва про право власності на майнові паї, винесено всупереч Постанові Кабінету Міністрів України №177 в частині неналежних повноважень органу, що видав рішення.

За таких підстав, рішення Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області від 10.08.2010 року №326-V не може вважатись нікчемним, згідно положень ч. 2 ст. 203 та ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України.

Постановою Харківського апеляційного суду від 13 травня 2020 року зазначене рішення залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 04 листопада 2020 року рішення Валківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 травня 2020 року залишено без змін.

Суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач не надав доказів того, що рішення Сидоренківської сільської ради про відмову у видачі нового свідоцтва про право власності на майнові паї прийняте всупереч вимогам Постанови № 177 в частині неналежних повноважень органу, що видав рішення. При цьому суди виходили з того, що низкою судових рішень за позовами ОСОБА_1 встановлено, що він не довів протиправності дій сільської ради та того, що сільський голова Дригайло С. Ф. при винесенні колегіальним органом Сидоренківською сільською радою рішення від 10 серпня 2010 року діяв з порушенням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування» чи інших нормативно-правових актів, а також не надав доказів на обґрунтування факту нанесення і розміру майнової шкоди.

Постановою Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року у справі 615/623/23 рішення Валківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2023 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Валківської міської ради Харківської області про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування залишено без змін.

З наведеного вбачається, що рішення Сидоренківської сільської ради V скликання № 326-У від 10 серпня 2010 року наразі не скасовано та є чинним, обставини, на які посилається позивач, були предметом судового розгляду та судовими рішеннями не встановлено порушення вимог закону Сидоренківською сільською радою, при ухвалені рішення № 326-У від 10 серпня 2010 року, нових доказів та обставин, які спростовували висновки, викладені у вказаних судових рішеннях, позивачем не надано, а також не надано доказів на обґрунтування факту нанесення і розміру майнової шкоди.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Приймаючи до уваги викладене, ураховуючи те, що позивач не довів неправомірності дій відповідача, наявності шкоди, внаслідок неправоміиності дій відповідача, то у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Валківської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Харківського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_28 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач Валківська міська рада, , місцезнаходження: Харківська область, м. Валки, вул. Харківська, 16.

Повне судове рішення складено 15.03.2024 року.

Суддя А.М. Левченко