Провадження № 22-ц/802/311/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Ганжи М.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_1 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

15.08.2023 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою. Покликалась на те, що в лютому 2023 року вона звернулася до ФОП ОСОБА_2 з приводу придбання міжкімнатних дверей у кількості 7 одиниць із усіма необхідними комплектуючими. За допомогою мобільного застосунку «Viber» ними було погоджено колір дверей, моделі ручок, а також вартість усього товару. Також, відповідачкою особисто було проведено відповідні заміри, а також надано для зразку лиштву дверей з метою підбору їх кольору. Як наслідок, ФОП ОСОБА_2 запевнила її в ідентичності кольору дверей обраному зразку. На виконання досягнутих домовленостей вона перерахувала на користь відповідачки 62850,97 грн. в якості попередньої оплати за товар. 03.07.2023 року на виконання взятих зобов`язань представники ФОП ОСОБА_5 доставили до її житла 3 одиниці дверей, колір яких не був ідентичний тому, які вона замовляла. У даному випадку також мало місце порушення терміну поставки товару. У зв`язку з цим, вона відразу зателефонувала до відповідачки та попросила забрати доставлений їй товар і повернути сплачені кошти. Однак, остання погодившись забрати товар, у поверненні коштів відмовила. З метою досудового врегулювання спору її представник звернувся до ФОП ОСОБА_5 із вимогою щодо повернення сплачених коштів, проте така залишилася без належного реагування. Такими діями відповідачки їй було завдано неабиякої моральної шкоди, яка полягає у порушенні її прав, як споживача, а також у неможливості користування належним їй майном. Дані події призвели до стресу, переживань, негативних емоцій та втрати сну.

Враховуючи наведене, просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 на свою користь грошових коштів, сплачених за товар неналежної якості, в розмірі 62850,97 грн., моральну шкоду в сумі 20000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, в інтересах якої діє її представник, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким її позов задовольнити повністю .

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Судом встановлено, що у лютому 2023 року ОСОБА_4 звернулася до ФОП ОСОБА_2 , основним видом господарської діяльності якої є роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах (а.с. 32), з приводу надання послуг з підбору та придбання міжкімнатних дверей.

Вказане замовлення здійснювалося за індивідуально визначеними позивачкою вимогами (характеристиками) щодо товару.

На виконання домовленостей позивачкою було перераховано на рахунок відповідачки грошові кошти в загальній сумі 62850,97 грн. (а.с. 33-37).

Судом встановлено, що сторони не обумовлювали порядок проведення розрахунків та строки виконання поставки товару (а.с. 8-18).

Вважаючи, що сторони досягнули згоди з приводу усіх істотних характеристик товару, 09.05.2023 року ФОП ОСОБА_2 було видано позивачці видаткову накладну № 47 на здійснене нею замовлення (а.с. 19). Вказана накладна була позивачем отримана та наявна в ній інформація схвалена, оскільки після її отримання позивачем перераховано кошти за замовлений товар.

Встановлені ообставини жодною зі сторін не оспорювалися, доказів іншого ними надано не було та судом в ході розгляду справи таких доказів не здобуто.

В судовому засіданні встановлено, що ФОП ОСОБА_2 було виконано свою частину досягнутих домовленостей з приводу поставки на користь позивачки замовленого товару. В свою чергу ОСОБА_4 відмовилась отримати замовлення, стверджуючи, що характеристики поставлених їй відповідачкою міжкімнатних дверей не відповідають умовам укладеного між ними договору купівлі-продажу, в частині їх кольорової гами.

У зв`язку з цим, позивачка звернулася до ФОП ОСОБА_2 із письмовою вимогою про повернення сплачених нею коштів у розмірі 62850,97 грн., яка останньою виконана не була (а.с. 23-24, 26-29).

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина перша статті 659 ЦК України).

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (стаття 837 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

ОСОБА_4 просила суд стягнути кошти за товар неналежної якості, посилаючись на недоліки виготовлених дверей, які, на її думку, унеможливлюють використання дверей за призначенням, а саме не та кольорова гамма, яка була узгоджена.

Відповідно до частин першої, другої статті 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, в силу статті 664 ЦК України, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 цього Закону договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції (частини перша та друга статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

З пояснень відповідача та його представника, встановлено, що в телефонному режимі ОСОБА_2 повідомляла ОСОБА_4 , що зважаючи на те, що оскільки двері будуть виготовлятись фабрикою відмінною від тієї, що виготовляла двері, які вже встановлені у позивача, їх колір може бути дещо відмінним. При цьому ОСОБА_4 вказала, що колір дверей нею вибирався з врахуванням порівняльної таблиці кольорів, що надана фабрикою з врахуванням того кольору дверей, що уже були встановлені у позивача (а.с 20) зокрема: порівнювався колір дверей фабрики « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (фабрика, що виготовляла двері, які встановлені у позивача) та фабрики KFD ( фабрика, яка виготовила спірні двері) . Вказувала, що обораний колір дверей було зазначено у видатковій накладній від 09.05.2023 року, яку отримала ОСОБА_4 та уже після цього перерахувала кошти (а.с. 19).

Такі пояснення відповідача та надані на їх підтвердження докази позивачем не спростовані.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;

3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;

4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;

6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;

7) ціну продукції визначено неналежним чином;

8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Згідно зі статтею 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Права покупця у разі продажу йому товару неналежної якості визначено статтею 708 ЦК України.

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.

Стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років (ч.5ст.7 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Частиною третьою статті 8 цього Закону передбачено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до частини шостої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін.

Саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Указаний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 23 жовтня 2019 року у справі № 559/388/17, провадження № 61-30670св18; від 14 січня 2021 року у справі № 755/11237/17, провадження № 61-39639св18; від 26 січня 2022 року у справі № 755/5301/16-ц, провадження № 61-5129св 21.

За змістом позовної заяви та пояснень представника позивача в суді апеляційної інстанції, вбачається, що підставою звернення з даним позовом слугував на думку позивача істотний недолік товару, а зокрема: невідповідність кольору дверей, що були поставлені ОСОБА_2 тому кольору, що замовлявся ОСОБА_4 ..

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що позивачем не доведено, що товар який був придбаний у відповідача мав істотні недоліки. Позивачем не було проведено та не було заявлено про проведення відповідно експертизи, щодо виявлення таких істотних недоліків.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанцій, правильно встановивши характер спірних правовідносин, усі фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам, а також доводам сторін, обґрунтовано виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову ОСОБА_4 , яка фактично не довела наявність істотних недоліків дверей, виготовлених та встановлених на її індивідуальне замовлення, які виникли з вини відповідача.

Апеляційним судом враховано норми Закону України «Про захист прав споживачів», що у даному спорі позивачем не заявлено вимог про здійснення заміни дверей, а заявлено про фактичне розірвання договорів купівлі-продажу дверей, стягнення їх вартості, тобто позов пред`явлено на підставі пункту 1 абзацу 2 частини першої статті 8 указаного Закону.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у даному спорі не встановлено наявність істотного недоліку товару, відсутні докази того, що позивачем виявлено недоліки дверей під час прийняття товару та/або встановлення дверей.

Колегія суддів погоджується також із тим, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від основних позовних вимог, у задоволенні якої судом обґрунтовано відмовлено, а тому не підлягає до задоволення.

Таким чином, висновки суду першої інстанцій у межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів уважає, що в силу положень частини третьої статті 89 ЦПК України судом всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги про підставність позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: