Справа № 368/1662/24
Рішення

Іменем України

"14" листопада 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря Варлам Є.Р.

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Клапчука Ф.П.

та відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання його повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня подачі заяви про стягнення аліментів на період навчання дитини, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, обґрунтовуючи позов наступним.

07.08.1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, у зв`язку з чим Кагарлицьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Київської області видано свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 та складено актовий запис № 69.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 05 лютого 2013 р. справа № 2-381/12, шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано.

Від спільного шлюбу позивач і відповідач мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою та з 01.10.2022 року по даний час здобуває освіту в Економіко-правовому фаховому коледжі Київського кооперативного інституту бізнесу і права на підставі Договору про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною особою №17ГРК/9кл.(1)2022 від 30.09.2022 року.

Згідно з довідкою від 11.07.2024 року № 1626, Дар`я навчається на третьому курсі Економіко-правового фахового коледжу Київського кооперативного інституту бізнесу і права, денна форма навчання, відділення харчових технологій та товарознавства, дата завершення навчання: 20.06.2025 року.

Дар`я навчається на денній формі навчання, через що вона не може повноцінно працювати та не може самостійно нести витрати, пов`язані з продовженням нею навчання та здобуттям вищої освіти. У зв`язку з викладеним ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги від батьків.

На даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем та позивач надає доньці допомогу в матеріальному забезпеченні.

Оскільки спільна з відповідачем донька продовжує навчання, вона позбавлена можливості працювати, самостійно себе забезпечувати та потребує матеріальної допомоги від обох батьків. Позивач надає доньці посильну допомогу, у той час як відповідач допомоги в її утриманні не надає, а тому існує об`єктивна необхідність у покладенні на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Частиною 1 ст. 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Отже, виходячи з положень статті 199 Сімейного кодексу України, відповідач зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається, до закінчення навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до пункту 20 вищевказаної постанови, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років: 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі: 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Так, у зв`язку з навчанням, донька Дар`я несе витрати на проїзд, придбання підручників, навчальних матеріалів, а також несе інші витрати, пов`язані з навчанням та проживанням. Оскільки Дар`я досягла 18-річного віку, продовжує навчання та через це не може працювати і самостійно себе забезпечувати, вона потребує матеріальної допомоги від своїх батьків, у тому числі від відповідача.

У постанові від 13 квітня 2021 року по справі № 308/4214/18 Верховний Суд, встановивши, що дочка відповідача на день звернення до суду з позовом не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, не була заміжньою, дійшов висновку, що навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Таким чином, Верховний Суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь дитини, яка продовжує навчання.

Згідно з постановою Верховного Суду у справі № 459/1381/18 від 12.09.2019 р., тлумачення статті 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним дочкою, сином доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29.01.2018 року у справі №622/373/16ц, Верховний Суд України у постанові від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.

При цьому наявність матеріальної допомоги від одного з батьків (позивача) не свідчить про достатність такої допомоги і не звільняє відповідача від обов`язку брати в участь в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, поряд з іншим і батьків (позивачем).

Отже, наявні усі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його повнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народженні яка продовжує навчання, з дня пред`явлення позову, на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Виходячи із потреб доньки, витрат на її утримання та навчання, позивач вважає, що з відповідача може бути стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 всіх видів доходів щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти стягнення з нього аліментів в частці, але просить вказати дату закінчення навчання дитини, оскільки дитина взагалі не проявляла бажання навчатися, а також говорила йому, що продовжувати навчатися не буде.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Заяв та клопотань не надходило.

Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються Главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою відповідача ОСОБА_2 (а.с. 8).

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 05.02.2013 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно довідки Київського кооперативного інституту бізнесу і права від 11.07.2024 за № 1626 ОСОБА_3 є студенткою 3 курсу денної форми навчання відділення харчових технологій та товарознавства. Термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2025 р. (а.с. 14).

Згідно договору про навчання у закладі вищої освіти № 17ГРК/9 кл. (І) 2022 від 30.09.2022 ОСОБА_3 навчається у Київському кооперативному інституті бізнесу і права за спеціальністю 241 Готельно-ресторанна справа (а.с. 12-13).

30.09.2022 між Київським кооперативним інститутом бізнесу і права та позивачем, яка є матір`ю третьої особи ОСОБА_1 укладений договір про надання платних освітніх послуг. Предметом договору є надання освітньої послуги здобувачу освіти ОСОБА_3 (а.с.12-13).

На теперішній час третій особі ОСОБА_3 виповнилося 18 років.

Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту даних норм, порядок виконання обов`язку матері, батька утримувати дитину до її повноліття та правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина врегульовані різними нормами Сімейного кодексу України, виходячи із різного правового статусу дитини (особи, яка не досягла 18 років) та дочки, сина, які досягли повноліття.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Отже, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц, касаційним судом роз`яснено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України).

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів на повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, необхідно враховувати також вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові від 20 травня 2020 року у справі з аналогічних правовідносин № 635/1139/17 Верховний Суд зазначив, що повнолітні діти відповідача перебувають на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не врахували, що позивачі не довели існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надали будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у них потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо).

У цій постанові Верховного Суду в справі № 635/1139/17 від 20 травня 2020 року зазначено, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.У зв`язку із тим, що ОСОБА_3 є студенткою Київського кооперативного інституту бізнесу і права та навчається на денній формі навчання, отже не має можливості працювати та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги на придбання підручників, канцелярського приладдя, проїзду до місця навчання, харчування, одягу, взуття.

Відповідач ОСОБА_2 , маючи обов`язок у змагальному процесі доводити свої твердження, надав відомості, що він не працює та є особою з інвалідністю, не отримує доходів та будь-яких інших доказів, які б свідчили про її скрутне матеріальне становище, що унеможливлює утримання ним своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Отже, установивши, що ОСОБА_3 продовжує навчання, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину, тому суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Згідно п.3.ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 має посвідчення серії НОМЕР_2 , потерпілого від Чорнобильської катастрофи, тому суд звільняє його від сплати судового збору на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 180, 182, 184, 198-201 СК України ст.ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) аліменти на утримання його повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.10.2024 року і до закінчення навчання 30.06.2025 року, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі п. 8 ч. 1 ст .5 Закону України «Про судовий збір», як особу з інвалідністю другої групи.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.11.2024 р.

Суддя І.І. Шевченко