Справа № 459/696/24
Провадження № 2-о/459/31/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Червоноградський міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області про встановлення факту

У С Т А Н О В И В:

Заявник просить встановити факт смерті його тітки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Макіївка Донецької області.

В обґрунтування поданої заяви вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його тітка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала на день смерті у АДРЕСА_1 , яке знаходиться на непідконтрольній території України, тобто на тимчасово окупованій території. 1 лютого 2022 року «донецькою народною республікою» було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 . Вказане свідоцтво не вважається документом, виданим державним органом України та відомості про її смерть не внесені до єдиної бази в Україні. Ще за життя ОСОБА_3 написала на користь ОСОБА_1 заповіт, оскільки інших родичів, крім заявника, у неї не залишилось. У зв`язку з цим, посилаючи на норми 317 ЦПК України, заявник просить у судовому порядку встановити факт смерті його тітки, оскільки такий факт впливає на реалізацію його спадкових прав.

Ухвалою від 12.03.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено її розгляд.

13.03.2024 сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заявник подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що заяву підтримує та просить її задовольнити.

Від представника заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, де вказано, що при вирішенні справи покладаються на думку суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 15 березня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 13 березня 2024 року, датою ухвалення даного рішення є саме 15 березня 2024 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до заповіту, складеного 05.09.2016 у м. Новоград-Волинський Житомирської області та посвідченого приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка села Ужачин Новоград-Волинського району Житомирської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на випадок своєї смерті належні їй земельні ділянки та майновий пай заповіла ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцю міста Темір, Октябрьського району, Актюбінської області, РНОКПП НОМЕР_2 ) (а. с. 11).

Із копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 (заявника) серії НОМЕР_3 , виданого Червоноградським МВ УМВС України у Львівській області 19.10.1998 установлено, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Темір Октябрьського району Актюбінської області, а його РНОКПП НОМЕР_2 (а. с. 5-8).

Із свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 01.02.2022, виданого радянським відділом РАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки установлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть № 81 (а. с. 10).

Вказане свідоцтво не вважається документом, виданим державним органом України та відомості про її смерть не внесені до єдиної бази в Україні, оскільки ОСОБА_2 померла на непідконтрольній території України, тобто на тимчасово окупованій території.

Заявник просить у судовому порядку встановити факт смерті його тітки, оскільки такий факт впливає на реалізацію його спадкових прав.

При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про: встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно з ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У відповідності до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного вище Закону України).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який діє і на даний час.

З матеріалів заяви встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Макіївка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 01.02.2022, виданим радянським відділом РАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки.

Заявником до матеріалів справи на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 також додано «так звану» довідку про причину смерті від 31.01.2022, у якій зазначено про те, що смерть наступила у результаті захворювання (зазначено якого саме) та встановлена лікарем.

Проте, із даної довідки неможливо встановити, що така видана на підтвердження причин смерті саме ОСОБА_2 , а тому суд до уваги таку довідку не бере та вважає її неналежним доказом.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» законодавчо визначено тимчасово окуповану російською федерацією територію України - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації (ст. 1).

З початку військового вторгнення російської федерації на територію України Донецька область, в тому числі і м. Макіївка, потрапило в зону ведення активних бойових дій, знаходилось під постійними обстрілами та наразі є тимчасово окупованою територією, що є загальновідомою обставиною, що також підтверджується Указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019 про встановлення «Меж та Переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях», який на даний час є чинним.

Відтак, м. Макіївка Донецького району Донецької області, де померла ОСОБА_2 , на даний час являється тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків.

Отже, документи, що підтверджують факт смерті особи на тимчасово окупованій території України, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України.

Проте, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування Закону України від 04.02.2016 «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території» зазначив, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v.Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia") документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Судом встановлено, що заявник не має змоги зареєструвати факт смерті ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного станув Україні, оскільки особа померла на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

У зв`язку із цим, суд вирішив взяти до уваги свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на підтвердження факту смерті останньої.

Разом з тим, заявник у своїй заяві зазначає про те, що ОСОБА_2 являється його тіткою, проте жодних документів на підтвердження таких доводів до матеріалів справи не долучив. Тому суд позбавлений можливості перевірити такий факт.

Проте, заявник являється заінтересованою особою, оскільки як зазначено вище на його ім`я померлою ОСОБА_2 було складено заповіт.

Відтак, суд дійшов до висновку, що заявник ОСОБА_1 має право звертатися до суду з даною заявою, оскільки являється заінтересованою особою та встановлення факту смерті вищевказаної померлої особи впливає на його права та законні інтереси, а саме спадкові права, як передбачено ст. 317 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України у м. Макіївка Донецької області є доведеним, проте заява підлягає до часткового задоволення, оскільки факт того, чи ОСОБА_2 являється тіткою заявника судом не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 2, 259, 264, 265, 273, 315-319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Червоноградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити частково.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Макіївка Донецької області.

У задоволенні заяви у іншій частині відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження не зупиняє його виконання.

Повне рішення складено 15.03.2024.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

Заінтересована особа: Червоноградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Грушевського, 2).

Суддя: М. В. Мельникович