ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2024 року м. Кропивницький

справа № 395/1488/24

провадження № 22-ц/4809/1538/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л.,Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2024 року у складі головуючого судді Орендовського В. А.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і ухвали суду першої інстанції.

У вересні 2024 року Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно нарахованої збільшеної додаткової винагороди поліцейському за період з 1 по 31 січня 2023 року в сумі 68 949, 86 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 проходить службу в Національній поліції на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Новомиргород) відділення поліції № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області.

Відповідно до наказу ГУНП від 16.11.2022 № 522 о/с дек «Про відрядження поліцейських ГУНП в Кіровоградській області для надання допомоги ГУНП в Херсонській області» з 17 листопада 2022 року ОСОБА_1 був відряджений в підпорядкування начальника ГУНП в Херсонській області для надання практичної допомоги з виконання завдань на деокупованих територіях.

Під час відрядження відповідачу у період з 1 по 31 січня 2023 року було виплачено збільшену додаткову винагороду поліцейського до 100 000 грн, у сумі 68 949, 86 грн. Дана виплата виплачена відповідно до Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затвердженого наказом МВС України від 28.11.2022 № 775 та наказу ГУНП в Кіровоградській області від 09.02.2023 № 69 о/с «Про виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі поліцейським ГУНП в Кіровоградській області».

05.05.2023 за фактами можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Кіровоградській області під час підготовки наказу ГУНП в Кіровоградській області від 09.02.2023 № 69 о/с «Про виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі поліцейським ГУНП в Кіровоградській області» проведено службове розслідування.

За результатами службового розслідування встановлено, що виплата поліцейським зведеного загону ГУНП в Кіровоградській області за період з 1 по 31 січня 2023 року збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн здійснена за наявності достатніх нормативних підстав, але понад встановлені Порядком на умовами виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затвердженого наказом МВС України від 28.11.2022 № 775, суми, у зв`язку з ненадходженням до ГУНП в Кіровоградській області наказу Головнокомандувача ЗСУ від 02.02.2023 № 26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій», а не унаслідок порушення службової дисципліни окремими поліцейськими та посадовими особами ГУНП в Кіровоградській області під час підготовки наказу ГУНП в Кіровоградській області від 09.02.2023 № 69 о/с «Про виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі поліцейським ГУНП в Кіровоградській області».

Також, за результатами службового розслідування зобов`язано заступників начальника, начальників галузевих служб відділів (відділень) ГУНП в Кіровоградській області провести роз`яснювальну роботу з підпорядкованим особовим складом, який було відряджено до ГУНП в Херсонській області у період з 1 по 31 січня 2023 у складі зведеного загону ГУНП в Кіровоградській області, щодо необхідності повернення грошових коштів, виплачених понад встановлені Порядком та умовами виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затвердженого наказом МВС України від 28.11.2022 № 775, суми.

Більшість поліцейських повернули грошові кошти, виплачені понад встановлені Порядком та умовами виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затвердженого наказом МВС України від 28.11.2022 № 775.

Відповідач одержані кошти у сумі 68 949, 86 грн добровільно не повернув.

07.06.2024 проведено плановий внутрішній аудит Національної поліції, щодо оцінки діяльності ГУНП в Кіровоградській області за період з 01.01.2022 по 30.04.2024 за результатами проведеного аудиту, ГУНП в Кіровоградській області зобов`язано провести претензійно-позовну роботу щодо відшкодування переплати додаткової винагороди поліцейським.

На виконання рекомендацій за результатами проведеного планового внутрішнього аудиту щодо оцінки діяльності ГУНП в Кіровоградській області за період з 01.01.2022 по 30.04.2024 в частині проведення перетензійно-позовної роботи, щодо стягнення коштів, 25.07.2024 на адресу відповідача було відправлено лист № 249/10/17-2024, щодо добровільного перерахування коштів у сумі 68 949, 86 грн на розрахунковий рахунок ГУНП в Кіровоградській області за відповідними реквізитами, які наводились у листі.

Відповідач отримав лист, проте залишив без відповіді прохання про повернення безпідставно виплаченої винагородив сумі 68 949, 86 грн, що стало підставою для звернення ГУНП в Кіровоградській області до суду з цим позовом.

Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно нарахованої додаткової винагороди поліцейському.

Роз`яснено позивачу право на звернення з викладеною позовною вимогою до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами відсутній спір про право цивільне, натомість наявний спір з приводу проходження відповідачем публічної служби, а тому такий спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства окружним адміністративним судом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2024 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що правовідносини між сторонами в цій справі не стосуються безпосередньо прийняття, проходження чи звільнення відповідача з публічної служби, не спрямовані на захист прав, свобод та інтересів особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень й не стосуються оскарження дій останнього, а виникли з деліктного зобов`язання - внаслідок заподіяння майнової шкоди.

З огляду на зазначене за своїм суб`єктним складом, предметом спору, обраним позивачем способом захисту порушених прав та характером спірних правовідносин спір є приватноправовим і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Позивач стверджує, що в даному випадку той факт, що майнової шкоди завдано позивачеві - суб`єкту владних повноважень, під час проходження відповідачем служби, не змінює правової природи спірних відносин і не перетворює цей спір на публічно-правовий.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідач не подав відзиву на апеляційну скаргу, що згідно вимог частини 3 статті 360 не перешкоджає перегляду судового рішення.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відтак, судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №524/8406/17 у своїй постанові від 29 травня 2019 року проаналізувала вищенаведені положення закону та визначила, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто за передбачених законом умов, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Отже, при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що приймаючи рішення про підвідомчість спору суду відповідної юрисдикції, суддя суду першої інстанції має керуватися саме цими підставами у їх сукупності: суб`єктним складом правовідносин, предметом спору та характером спірних матеріальних правовідносин.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів відповідач ОСОБА_1 проходить службу в Національній поліції на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Новомиргород) відділення поліції № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області.

За змістом статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Нормами статей 2, 5 і пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

В даному випадку, суб`єктом спірних правовідносин, а отже і відповідачем у спорі, є особа, яка перебуває на публічної службі, де позивачем є орган, з яким службовець перебуває у відповідних публічних відносинах.

За змістом пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України, статей 13, 17-18 Закону України «Про національну поліцію», змістом Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції 6 листопада 2015 року №73, до публічної служби відноситься діяльність на посадах у патрульній поліції.

На посадових осіб патрульної поліції поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених вищезазначеними Законами.

Як слідує з матеріалів справи, спір виник у правовідносинах, які існують між сторонами, під час здійснення відповідачем повноважень, пов`язаних з проходженням публічної служби, а отже такий спір є публічно-правовим.

Позивач пред`явив вимоги, які стосуються правовідносин з відповідачем щодо виплати останньому збільшеної додаткової винагороди за виконання обов`язків на посаді публічної служби. Тобто спірні правовідносини стосуються з`ясування правомірності дій відповідача щодо неповернення виплат позивачу, пов`язаних з проходженням відповідачем публічної служби.

Відповідно до правових висновків, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 грудня 2018 року у справі №818/1688/16, від 22 січня 2020 року в справі №813/1045/18, спори що виникають внаслідок зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги, заявлені у цій справі, підлягають розгляду у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства, оскільки безпосередньо пов`язані з проходження відповідачем публічної служби.

Доводи апеляційної скарги про те, що спір є приватноправовим оскільки стосується лише деліктного зобов`язання, та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, грунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, з дотриманням норм процесуального права постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у цивільній справі.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Оскільки оскаржена судова ухвала залишена без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І.Мурашко