Справа № 214/6160/24
10 вересня 2024 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Євтушенка О.І.,
секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу №214/6160/24 за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Гливук Марини Іванівни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -
Представники: від позивача адвокат Гливук М.І.,
Адвокат АО «ПРИВАТ ЮРИСТ» Гливук М.І., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою 12.07.2024, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 06.03.2021 сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Від шлюбу подружжя має спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2022 року шлюбно-сімейні стосунки між подружжям було припинено, що обумовило пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу. Фактично дитина мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 , будучи батьком дитини, визначений ст.180 СК України обов`язок з її утримання не виконує, жодної участі в матеріальному забезпеченні сина не бере, повністю самоусунувшись від цього. У позасудовому порядку досягти згоди з питання утримання сина, сторони не можуть. Відтак, керуючись інтересами дитини та наміром забезпечити повноцінне задоволення першочергових потреб дитини, ОСОБА_1 , діючи через представника, вимушена звернутись до суду.
Ухвалою суду від 16.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Правом на участь в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гливук М.І. не скористались, остання попередньо подала клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, на задоволенні позовних вимог наполягала.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавав.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, спрямований на захист інтересів малолітньої дитини, категорію та складність справи, тривалість її перебування у провадженні суду, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його повторну неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України.
Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 06.03.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.03.2021.
Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Щецин Західнопоморського воєводства, Республіка Польща, що слідує з Повного витягу з акта про народження від 23.06.2021, наданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Щецин АЕ5283479 USC/OZ/1, апостильованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за №2630104 (в офіційному нотаріально посвідченому перекладі на українську мову).
Малолітній ОСОБА_3 мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з березня 2023 року; разом з ними мешкають батьки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підтвердженням чому є акт про фактичне проживання від 29.04.2024 з підписами сусідів та засвідчений головою вуличного комітету.
Відповідач ОСОБА_2 мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , однак за даними з Єдиного державного демографічного реєстру знятий з реєстраційного обліку 18.09.2023, наразі ніде зареєстрованим не значиться (відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру №691268 від 15.07.2024).
Судовим розглядом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Таким чином, судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дитини, у тому числі угоди про форму, в якій відповідач братиме участь у її вихованні, між сторонами не досягнуто, що є свідченням наявності між сторонами спору.
Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини.
Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.
Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Отже, з урахуванням викладеного та того, що відповідач є здоровим та працездатним, інших аліментних зобов`язань не має, у зв`язку з чим має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини, тому з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини та положень ст.182 СК України суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із стягуванням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у заявленому позивачем розмірі. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено, а доказів щодо їх наявності відповідачем не надано.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
З огляду на те, що позивач, діючи через представника, звернулася до суду з позовом 12.07.2024 згідно зі штемпелем суду на першому аркуші позову, тому стягнення аліментів слід здійснювати саме з 12.07.2024 та до досягнення дитиною повноліття.
Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. за ставками, що діяли на момент пред`явлення позову, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.
У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, ч.4 ст.274, ст.ст.280-284, 287, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -
Позовні вимогипредставника ОСОБА_1 адвоката Гливук Марини Іванівни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), платника аліментів, але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12.07.2024 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач та її представник мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Відомості про учасників справи:
ОСОБА_1 , інн НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , інн НОМЕР_4 , остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення суду складено та підписано без проголошення 10.09.2024.
Суддя О.І. Євтушенко