Справа № 212/2-4916/11
Провадження № 6/127/132/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2024 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Волошина С.В.,
за участі секретаря судового засідання Невмиваки Я.І.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 , за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП», про визнання виконавчого листа, виданого за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2015 у справі №212/2-4916/11, таким, що не підлягає виконанню,
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 , за участю ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в якій просить визнати виконавчий лист, виданий за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2015 у справі №212/2-4916/11, таким, що не підлягає виконанню.
Заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2015 у справі № 212/2-4916/11, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/03-11/252 від 03.09.2008 в розмірі 215 997,83 доларів США. Вказане рішення набуло законної сили 01.12.2015. На виконання зазначеного рішення суду 01.02.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист № 212/2-4916/11. Виконання зобов`язань за наведеним кредитним договором № 010/03-11/252 від 03.09.2008 забезпечувалось нерухомим майном та підставі договору іпотеки №010/03-11/459, що посвідчено 03.09.2008 приватним нотаріусом ВМНО Плахотнюк О.В. за реєстровим № 4998, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку АТ «Райффайзен Банк Аваль» нежиле приміщення під № 59 за адресою АДРЕСА_1 . На підставі Договорів про відступлення прав вимоги, які укладено первісним кредитором з наступними кредиторами ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП», набуло статусу нового кредитора, та згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2018 у справі № 212/2-4916/11 замінено сторону виконавчого провадження стягувача з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП», відкритому на підставі виконавчого листа від 01.02.2016, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області у цій справі. На підставі укладених договорів про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 13.12.2017 ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» набуло право вимоги в тому числі і до ОСОБА_1 за договором іпотеки № 010/03-11/459 від 03.09.2008. Під час перебування виконавчого листа на примусовому виконанні ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» задовольнило свої вимоги, як кредитора, шляхом набуття 11.04.2018 на підставі іпотечного застереження, права власності на іпотечну нерухомість нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
З огляду на викладене, посилаючись як на підставу своїх вимоги на ст. 432 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про іпотеку», а також преюдиційну практику Верховного Суду, вказуючи на те, що однією з підстав припинення зобов`язання боржника є позасудове врегулювання, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора іпотекодержателя, що і відбулось за даних обставин, просила заяву задовольнити.
Таким чином просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 01.02.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі рішення від 20.11.2015 по справі № 212/2-4916/11, яким стягнуто з ОСОБА_1 та користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №010/03-11/252 від 03.09.2008 в сумі 215 997, 83 долари США та судові витрати в сумі 3654 грн.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, засобами поштового зв`язку, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, зазначила, що заяву підтримує та просить задовольнити.
12.03.2024 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» від 12.03.2024 № П-34/6-ВЛ, яка адресована Вінницькому міському суду та згідно якої ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» не заперечує проти задоволення вимог ОСОБА_1 , підтверджує юридичний факт повного задоволення стягувачем своїх вимог за основним зобов`язанням за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі та не має інших майнових та немайнових претензій до ОСОБА_1 , пов`язаних з кредитним договором № 010/03-11/252 від 03.09.2008 у тому числі за виконавчим листом № 212/2-4916/11 від 01.02.2016, що видано Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі рішення від 20.11.2015. Просили заяву ОСОБА_1 розглянути у відсутність стягувача.
Неявка учасників справи в судове засідання не є перешкодою для розгляду цієї заяви (ч. 3 ст. 432 ЦПК України).
Дослідивши матеріали цивільної справи №212/2-4916/11, матеріали заяви, суд дійшов до наступного.
Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2015 у справі № 212/2-4916/11 позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, заборгованість за кредитним договором № 010/03-11/252 від 03.09.2008 в розмірі 215997 (двісті п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) доларів 83 цента США, з яких: заборгованість по тілу кредиту 106623,05 дол. США, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 109374,78 дол. США, а також пеню в розмірі 374682 (триста сімдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят дві) грн. 88 коп. Вирішено питання судових витрат. (а.с. 76-79 т. 2)
На виконання наведеного вище рішення суду представником стягувача 01.02.2016 в суді отримано виконавчий лист. (а.с. 81, 136 т. 2).
Виконання зобов`язань за кредитним договором № 010/03-11/252 від 03.09.2008 забезпечувалось нерухомим майном та підставі договору іпотеки №010/03-11/459, що посвідчено 03.09.2008 приватним нотаріусом ВМНО Плахотнюк О.В. за реєстровим № 4998, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку АТ «Райффайзен Банк Аваль» нежиле приміщення під № 59 за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 29 34 т. 1).
На підставі Договору про відступлення права вимоги № 12-12/17 від 12.12.2017 (за основним зобов`язанням), та на підставі Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки (забезпечувальним зобов`язанням) від 13.12.2017 б/н ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» набуло право вимоги за кредитним договором № 010/03-11/252 від 03.09.2008 та за іпотечним договором № 010/03-11/459 від 03.09.2008, які укладено ОСОБА_1 з первісним стягувачем. (а.с. 98 107 т. 2).
З огляду на викладене ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2018 у справі № 212/2-4916/11 замінено сторону виконавчого провадження № 52040685, відкритого на підставі виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області від 01.02.2016 у справі № 212/2-4916/11 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП». Ухвала суду набула сили у встановленому процесуальним законом порядку. (а.с. 88 123 т. 2).
Як встановлено судом з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 128843348 від 25.06.2018, під час перебування виконавчого листа на примусовому виконанні ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» задовольнило свої вимоги, як кредитора, шляхом набуття 11.04.2018 на підставі іпотечного застереження договору іпотеки, права власності на іпотечну нерухомість нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 199 т. 2)
Як вбачається зі змісту цієї довідки підставою для виникнення права власності у ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» на іпотечне майно, що за адресою АДРЕСА_1 , став, з поміж іншого, Договір іпотеки № 010/03-11/459 серія та номер 4998, від 03.09.2008, що посвідчено приватним нотаріусом ВМНО Плахотнюк О.В. та інші документи.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №368652318 від 06.03.2024, яка сформована судом під час розгляду цієї справи, власником зазначеної (колись іпотечної) нерухомості є гр. ОСОБА_2 , яка набула право власності на вказане майно на підставі договору купівлі продажу від 22.11.2019, що укладено нею з ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП». (а.с. 29 провадження по заяві).
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.
За положеннями статей 1 та 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенство права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.
Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.
Верховний Суд у постанові від 21.12.2023 розглядаючи справу № 824/2/22, досліджував питання підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає примусовому виконанню. За результатами розгляду цієї справи Суд зазначив наступне.
Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції, яка діяла станом на час набуття стягувачем ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП», права власності на предмет іпотеки, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.
Верховний Суд у цьому своєму рішення також зазначив, що діючи добросовісно та обачливо, відповідач у цій справі повинен був застосувати заходи досудового врегулювання та звернення стягнення на предмет іпотеки таким чином, щоб вартість предмета іпотеки повністю або в більшій частині погасила заборгованість за кредитним договором, розуміючи, що наступні будь-які вимоги в цих правовідносинах будуть неможливі. Неможливість наступних вимог кредитора до боржника за змістом норми закону, чинної на той момент, і таких фактичних обставин, які встановлено в цій справі, свідчить про припинення зобов`язання боржника у кредитних правовідносинах виконанням. У зазначеному випадку неможливість пред`явлення наступних вимог у будь-якому обсязі до боржника свідчить про неможливість подальших правовідносин між кредитором та боржником, а тому слід дійти висновку, що зобов`язання боржника у таких кредитних правовідносинах припиняється.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що зобов`язання ОСОБА_1 , як боржника у кредитному правовідношенні, яке виникло на підставі кредитного договору № 010/03-11/252 від 03.09.2008, право вимоги за яким у встановленому законом порядку набуло ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» припинилось на підставі ч. 6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що діяла станом на 11.04.2018, тобто станом на дату, коли ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» набуло право власності на іпотечне майно на підставі іпотечного застереження, що містилось в договорі іпотеки № 010/03-11/459 від 03.09.2008.
Неможливість наступних вимог кредитора до боржника за змістом цієї норми закону, і таких фактичних обставин, які встановлено в цій справі, свідчить про припинення зобов`язання боржника у кредитних правовідносинах виконанням.
Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Наведені обставини, на переконання суду, є підставою для визнання виконавчого листа виданого 01.02.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі рішення від 20.11.2015 у справі № 212/2-4916/11 таким, що не підлягає виконанню, тому заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 259-261, 432 ЦПК України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 , за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП», про визнання виконавчого листа, виданого за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2015 у справі №212/2-4916/11, таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати виконавчий лист, виданий 01.02.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2015 року у справі №212/2-4916/11, таким, що не підлягає виконанню.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення такій особі ухвали суду.

Суддя: