Справа № 342/673/24
Провадження № 2/342/390/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Денега Давид Михайлович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: стягувати з відповідача на користь позивачки щомісячно аліменти на утримання дітей, доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.08.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Станом на сьогодні у провадженні Городенківського районного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Діти залишилися проживати з матір`ю, оскільки спору щодо визначення місця проживання дітей не було. Однак, з часу подачі позову про розірвання шлюбу і до сьогодні відповідач не приймає жодної участі у вихованні спільних дітей та фінансово не утримує їх. Відповідач відмовляється у добровільному порядку допомагати власним дітям, ухиляється від матеріальної допомоги, не цікавиться їх життям, а коли постає необхідність у матеріальній допомозі, то не реагує на прохання позивача і таким чином не виконує свої батьківські обов`язки. Позивачу важко самостійно утримувати двох дітей, хоча фактично усі обов`язки щодо дітей виконує самостійно. Відтак, постала необхідність у визначенні розміру та стягненні аліментів з відповідача на утримання дітей в судовому порядку. Позивач постійно не зможе забезпечити належний рівень життя спільним дітям, а тому участь батька у їх забезпеченні є вкрай необхідною. Позивач повідомляє, що на утриманні у відповідача немає інших дітей чи непрацездатних осіб, відповідач є здоровим та матеріально забезпеченим, офіційно працевлаштований та працює у КП «Городенківський некомерційний центр ПМД» і займає посаду завідувача амбулаторією, лікар ЗПСЛ, у відповідача наявне нерухоме майно (зокрема квартира в іпотеку) та автомобіль. Аналізуючи довідку про доходи відповідача за попередні роки, його дохід становить приблизно від 20000 до 35 000 грн на місяць. Позивач не може досягнути згоди з відповідачем щодо утримання дітей, а тому вважає за необхідне визначити порядок стягнення аліментів з відповідача. Таким чином, дітям буде забезпечений належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву про стягнення аліментів. (а.с.34-35)

Ухвалою суду від 16 липня 2024 року відзив на позовну заяву поданий відповідачем ОСОБА_2 залишено без розгляду. (а.с.62-64)

01.08.2024 відповідачем подано письмові пояснення на позовну заяву про стягнення аліментів. В поданих поясненнях відповідач просить позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково, а саме стягувати з нього на корить ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Зазначив, що він, як батько приймає участь у вихованні та утриманні дітей, робив грошові перекази на карту дітей та на карту дружини ОСОБА_1 . Перекази були здійснені для забезпечення потреб дітей, які є неповнолітніми та не мають можливості самостійно заробляти собі на життя. Не усвідомлюючи на той момент, що колишня дружина ОСОБА_1 подасть позовну заяву до суду на стягнення з нього аліментів, ОСОБА_2 не вказував в призначенні платежу «аліменти». Батько відповідача має ІІ групу інвалідності пожиттєво, тому потребує регулярного догляду, він допомагає йому у побуті, купує ліки та інші необхідні речі, витрати його є значними і впливають на бюджет відповідача. Необхідність допомагати батькові впливає на можливості відповідача повністю задовольнити вимоги позивача щодо стягнення аліментів. Це підтверджується довідкою МСЕК № 161973 від 24.04.2019 та довідкою виданою КНП «Городенківським НЦПМД» Городенківської міської ради від 17.06.2023. Відповідач має обмежені фінансові можливості, оскільки значна частина його доходів спрямована на забезпечення потреб батька. ОСОБА_2 не заперечує проти забезпечення належного утримання дітей, але просить урахувати його обставини та фінансові можливості при визначенні розміру аліментів. Також, відповідач просить врахувати вже здійснені перекази на утримання дітей при визначенні суми, що підлягає стягненню. Відповідач має певні кредитні зобов`язання, які він зобов`язаний виконувати відповідно до умов кредитних договорів. Сума щомісячних виплат за кредитами значно впливає на загальний бюджет відповідача та його здатність забезпечувати всі фінансові потреби. Тобто, матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 значно погіршилось. Звертає увагу, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Відповідач в поданих письмових поясненнях посилається на ст..ст.181,192 СК України зазначивши, що розмір аліментів визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, зменшення розміру стягуваних аліментів з 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) з урахуванням погіршення матеріального становища та виниклими сімейними обставинами не суперечить інтересам дітей та чинному законодавству, оскільки при цьому мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с.69-72)

Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства. Представник позивача адвокат Денега Д.М. подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Вважають за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. (а.с.59-60)

Відповідач в судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав заяву в якій просить розглядати справу № 342/673/24 за позовом ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів в його відсутності. Позовні вимоги визнає частково, та просить зменшити стягнення аліментів до розмірів 1/4 від доходу у зв`язку з погіршенням матеріального стану. (а.с.94)

Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що 06 серпня 2011 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4)

Копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 стверджується, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с.10, 12)

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася до Городенківського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Однак на час розгляду даної справи сторонами не подано суду інформації з приводу результатів розгляду справи про розірвання їх шлюбу.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається із змісту позовної заяви та не спростовано відповідачем неповнолітні діти сторін ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають біля позивачки.

Також, позивачка зазначає, що відповідач не приймає жодної участі у вихованні спільних дітей та фінансово не утримує їх. Позивачці важко самостійно утримувати двох дітей, відтак, постала необхідність у визначенні розміру та стягненні аліментів з відповідача.

Відповідач в поданих письмових поясненнях заперечив щодо того, що він не приймає жодної участі у вихованні та утриманні дітей, зазначив, що він робив перекази на карту дітей та на карту дружини для забезпечення потреб дітей. Однак, дані твердження відповідача не підтверджено належними доказами.

Також, відповідач ствердив у поясненнях, що він допомагає своєму батькові, який має ІІ групу інвалідності та потребує регулярного догляду. Ще зазначив, що він має певні кредитні зобов`язання, які він зобов`язаний виконувати відповідно до кредитних договорів.

Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що ним надається матеріальна допомога позивачці на утримання їх спільних дітей, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які підтверджуючі документи, зокрема копії квитанцій про переказ коштів, тощо.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідачем подано до письмових пояснень копію довідки до акта огляду МСЕК про наявність у ОСОБА_9 групи інвалідності, однак ним не доведено належними та допустимими доказами, що саме він регулярно здійснює догляд за ОСОБА_9 , який з його слів є батьком.

Ще судом критично оцінюється надана відповідачем інформація, саме довідка від 17.06.2024 про знаходження на амбулаторному лікуванні ОСОБА_9 , яка видана та підписана самим відповідачем, як підтвердження того, що він допомагає своєму батькові.

Крім того, відповідач в поданих письмових поясненнях посилається на ст.181,192 СК України зазначивши, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Ще відповідач у поясненнях зазначає, що позовні вимоги визнає частково, а саме просить стягувати з нього на користь позивачки на утримання дітей аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) мотивуючи тим, що зменшення розміру стягуваних аліментів із 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/4 частини усіх видів заробітку доходу з урахуванням погіршення його матеріального становища та виниклими сімейними обставинами не суперечить інтересам дітей та чинному законодавству, оскільки при цьому мінімальний їх розмір складатиме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, як вбачається із матеріалів справи позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів вперше.

Відповідно покликання відповідача на можливість зменшення аліментів, які ще не стягуються з нього, не є підставою для відмови у їх стягненні взагалі, як і не є підставою для їх зменшення, так як розмір ще не визначений.

Також не є підставою для меншого розміру аліментів і наявність кредитного зобов`язання у відповідача, які він набув з власної волі знаючи, що в нього на утриманні є двоє малолітніх дітей.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується самим відповідачем, що відповідач ОСОБА_2 працює у КНП «Городенківський некомерційний центр ПМД», займає посаду завідувача амбулаторією, лікаря ЗПСЛ. З чого вбачається, що відповідач працює та отримує заробітну плату. Належні та допустимі докази, що він має ще на утриманні будь-яких осіб окрім малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ним не надано.

Враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України та відповідно до ст.183 СК України суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2

А в частині розміру аліментів - не більше 10 розмірів прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, слід відмовити, оскільки дана норма визначена ч.5 ст.183 СК України стосується вимоги про стягнення аліментів в наказному провадженні, а не в позовному.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася в суд з позовом 06.05.2024, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК.

На підставі ст.ст. 180-182, 183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну.

Стягнення аліментів розпочати з 06.05.2024 і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце реєстрації проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Місце реєстрації проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 . РОНКПП НОМЕР_5 .

Суддя: Гайдич Р. М.