Провадження № 6/686/617/24
18 листопада 2024 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді Палінчака О.М.,
при секретарі Цибульській Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Хмельницькому заяву ОСОБА_1 про встановлення контролю за виконанням рішення суду,
Вивчивши заяву, суд приходить до наступного висновку.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 січня 2022 року було задоволено апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі представника - Офісу Генерального прокурора, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування шкоди відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 січня 2022 року скасовано. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року залишено в силі.
ОСОБА_1 неодноразово звертався до Хмельницького міськрайонного суду з заявами про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі, йому було відмовлено в задоволенні його заяв.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Розділом VII ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень у цивільних справах.
Так, згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Водночас механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845. Згідно ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
У ч. 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII суттєво доповнено конституційну норму положенням про те, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.
Даний обов`язок передбачено не лише на національному рівні, а також і на міжнародному рівні.
Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначає, що виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу"для реалізації ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини (далі ЄКПЛ). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні від 20.07.2004р.у справі «Шмалько проти України» зазначив, що відповідно до ст. 6 ЄКПЛ, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як неодмінна складова судового розгляду.
У ЦПК України закріплено мету цивільного судочинства, якою є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, де виконання судових рішень є однією із основних гарантій цього захисту.
З метою покращення належного та своєчасного виконання судового рішення у цивільних справах, суд повинен здійснювати судовий контроль за його виконанням.
Даний інститут детально закріплено в Розділі VII ЦПК України.
Незважаючи на те, що цей розділ має назву «Судовий контроль за виконанням судових рішень», в самому розділі фактично йдеться про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців.
Положеннями ст. 447 ЦПК України, яка віднесена до вказаного розділу, визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Отже, як із змісту положень розділу VII під назвою «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України, так із змісту положень ст. 447 ЦПК України вбачається, що судовий контроль за виконанням рішення суду, яке ухвалено в цивільній справі, реалізується лише шляхом розгляду скарг на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, якщо ними порушено права чи свободи сторін виконавчого провадження, в тому числі стягувача.
Керуючись статтями 3, 447-453, 381, 389 ЦПК України,
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не підлягає оскарженню.

Суддя О.М. Палінчак