Провадження №2/523/1550/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"02" вересня 2024 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді - Аліної С.С.
за участі секретаря судового засідання Могили А.С.,
-Сьомою одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження № 1618338, на підставі Постанови АА №255946 від 06.12.2004 року Першого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси, виконавець Кудінович О.В., зареєстровано 20.01.2005 року 10:32:51за № 1618338;
-Сьомою одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження № 3705381, на підставі Постанови АВ №984630 від 22.08.2006 року Перша ДВС у Малиновському районі м. Одеси, державний виконавець Ковтун Л.Ю., зареєстровано 08.09.2006 року 12:32:32 за №3705381.
Свої вимоги обґрунтувала тим, що їй стало відомо, що на квартиру яка належить позивачу на праві власності накладено арешт: відповідно до Постанови АА № 255946 від 06.12.2004 року Першого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси; Постанови АВ № 984630 від 22.08.2006 року Перша ДВС у Малиновському районі м. Одеси.
Зазначені арешти нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_2 , були накладені помилково у зв`язку з тим, що прізвище, ім`я та по-батькові позивача повністю збігаються з іншою особою ОСОБА_1 , яка була відповідачем по справі № 2-1389/04 та по справі № 2-5726/2004
Однак відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна містяться відомості про арешт нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності.
Після отримання вищевказаної інформації, 26.10.2023 року позивач звернулася із заявою до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в якої просила скасувати арешт накладений на підставі постановою АА № 255946 від 06.12.2004 року та постановою АВ № 984630 від 22.08.2006 року проте відповідно до відповіді виконавчої служби: перевіркою АСВП встановлено, що станом на 27.10.2023 року, відсутні відкриті виконавчі провадження за якими боржником є ОСОБА_1 . Також, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, неможливо встановити під час виконання яких виконавчих проваджень були накладені арешти на майно боржника ОСОБА_1 . Матеріали виконавчих проваджень в яких були накладені арешти на майно ОСОБА_1 , згідно зазначених в заяві реєстраційних номерів обтяжень, знищені за закінченням терміну зберігання.
Відтак відповідно до рішення Малиновського районного суду міста Одеси копію від 23.02.2004 року по справі № 2-1389/04 та від 14 грудня 2004 року по справі № 2-5726/2004 вбачається, що відповідачем по справі була ОСОБА_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 , та стягнення коштів стосується заборгованості по сплаті комунальних послуг та теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 , де проживала відповідачка.
Позивач, ніколи не проживала за вказаною адресою, арешт на її квартиру був накладений помилково у зв`язку з співпадінням прізвища, ім`я та по-батькові позивача з відповідачем по зазначеним вище судовим справам.
Дані обставини стали підставою для звернення для суду.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.12.2023 року справу прийнято до провадження, відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Надала до суду письмове клопотання, яке міститься в матеріалах справи, в якому позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила суд розгляд справи проводити за відсутності позивача.
У судове засідання представник відповідача Малиновського відділу ДВС у м.Одесі ПМУЮ (м.Одеса) та ТОВ «Експорт-Імпорт» не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обгрунтованим, доказаним тому підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено про те, що ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Договором купівлі продажу нерухомого майна від 12 січня 1999 року зареєстрованого «Третьою регіональною філією Суворовського району одеської спеціалізованої біржі нерухомості» реєстраційний номер № 99.01-388. та зареєстрованого ОМБТІ за № 274 стр.61 кн.298 пр. від 15.01.1999 р. За зазначеною адресою зареєстрована з 03.02.1999 року, до цього була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 з 18.02.1987 року. На вказану квартиру накладено арешт сьомою одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження № 1618338, на підставі Постанови АА № 255946 від 06.12.2004 року Першого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси, виконавець Кудінович О.В., зареєстровано 20.01.2005 року 10:32:51 за № 1618338; Сьомою одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження № 3705381, на підставі Постанови АВ № 984630 від 22.08.2006 року Перша ДВС у Малиновському районі м. Одеси, державний виконавець Ковтун Л.Ю, зареєстровано 08.09.2006 р. 12:32:32 за 3705381.
Відповідно до рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 23.02.2004 року по справі № 2-1389/04 та від 14 грудня 2004 року по справі № 2-5726/2004 вбачається, що відповідачем по справі була ОСОБА_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 , та стягнення коштів стосується заборгованості по сплаті комунальних послуг та теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 , де проживала відповідачка. Позивач, за вказаною адресою не проживала та не зареєстрована, арешт на її квартиру був накладений помилково у зв`язку з співпадінням прізвища, ім`я та по-батькові позивача з відповідачем по зазначеним вище судовим справам.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4)наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5)відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6)отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7)погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9)підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту своїх цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно до ч.ч.1,2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».
При таких обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 4140563), Товариство з обмеженою відповідальністю «ТСВ ЕКСПОРТ-ІМПОРТ» (ЄДРПОУ 23863318) про звільнення майна з-під арешту - підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, та керуючись 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 512, 513, 514 ЦК України, суд,-
Скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна:
-Сьомою одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження № 1618338, на підставі Постанови АА №255946 від 06.12.2004 року Першого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси, виконавець Кудінович О.В., зареєстровано 20.01.2005 року 10:32:51за№ 1618338;
-Сьомою одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження № 3705381, на підставі Постанови АВ №984630 від 22.08.2006 року Перша ДВС у Малиновському районі м. Одеси, державний виконавець Ковтун Л.Ю., зареєстровано 08.09.2006 року 12:32:32 за №3705381.
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 02.09.2024 року.

Суддя: Аліна С.С.