Справа № 134/927/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 вересня 2024 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Франко О.Г.

представника позивачки адвоката Глушкової Т.І.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за законом,

встановив:

16 травня 2024 року адвокат Глушкова Т.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визнати за позивачкою ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 40,1 кв. м, житлова площа 16,1 кв. м, до складу якого входять: житловий будинок «А», тамбур «а», літня кухня «Б», тамбур «б», сарай «б1», сарай «В», погріб «Г», огорожа «1-2».

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Городківка Крижопільського району Вінницької області померла мати позивачки ОСОБА_4 . Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 40,1 кв. м, житлова площа 16,1 кв. м, до складу якого входять: житловий будинок «А», тамбур «а», літня кухня «Б», тамбур «б», сарай «б1», сарай «В», погріб «Г», огорожа «1-2»).

Вказаний житловий будинок відносився до суспільної групи робочих дворів та станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_4 була головою двору. За життя ОСОБА_4 не оформила право власності на спірний житловий будинок та не отримала у встановленому законом порядку свідоцтво про право власності на нього.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її чоловік (батько позивачки) ОСОБА_3 в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки він спільно проживав з померлою та фактично вступив у володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Позивачка є спадкоємицею за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_3 та прийняла спадщину у встановленому законом порядку, оформила свої спадкові права на частину спадкового майна. Однак, вона не може оформити спадкові права на спірний житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 за життя не набув права власності на будинок.

Відповідачка ОСОБА_2 , яка є рідної сестрою позивачки ОСОБА_1 , із заявою про прийняття спадщини не зверталася та на спадщину не претендує.

Окрім того, на день смерті ОСОБА_3 разом з ним був зареєстрований його зять чоловік позивачки ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки нотаріус відмовила позивачці в оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючих документів на нього, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 17 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Окрім того, даною ухвалою зобов`язано Крижопільську державну нотаріальну контору надати суду копію спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

06 серпня 2024 року до суду від Державного нотаріального архіву Вінницької області надійшли витребувані судом докази (спадкова справа № 443 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ).

В підготовчому засіданні 06 вересня 2024 року представник позивачки адвокат Глушкова Т.І. підтримала позовні вимоги та просила ухвалити рішення в підготовчому засіданні про задоволення позову на підставі ч. 3 ст. ст. 200 ЦПК України в зв`язку з визнанням відповідачкою позову.

В матеріалах справи знаходиться заява відповідачки ОСОБА_2 від 11 червня 2024 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Заслухавши представника позивачки та дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку суд вважає можливим ухвалити в підготовчому засіданні рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Городківка Крижопільського району Вінницької області померла ОСОБА_4 , яка була матір`ю позивачки ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 . На день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 в управління спадковим майном фактично вступив спадкоємець за законом - її чоловік (батько позивачки та відповідачки) ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городківка Крижопільського району Вінницької області.

На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою також був зареєстрований його зять (чоловік позивачки) ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Чечельник Гайсинського району Вінницької області.

04 жовтня 2006 року за заявою позивачки ОСОБА_1 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Крижопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 443. Того ж дня державним нотаріусом Деревянчук А.В. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме: на право на земельну частку (пай) та право власності на майновий пай.

Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 від 22 жовтня 1992 року, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 05 вересня 2006 року, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 від 20 квітня 2024 року, копією свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 1 листопада 1969 року, де її батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 1 вересня 1995 року, з якого вбачається, що позивачка в зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », копією свідоцтва про народження відповідачки ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 , повторно виданого 22 вересня 1972 року, де її батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 24 жовтня 1982 року, з якого вбачається, що відповідачка в зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_8 », витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 5 від 9 травня 2024 року, довідкою Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 30.04.2024 № 529 про зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 на день його смерті, довідкою Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 30.04.2024 № 531 про зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 на день її смерті, довідками Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 06.05.2024 № № 559, 560 про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 на день його смерті та склад зареєстрованих осіб, а також матеріалами спадкової справи № 443 від 04 жовтня 2006 року, заведеної після смерті ОСОБА_3 .

Як вбачається з довідок, виданих виконкомом Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 30.04.2024 № 533 та від 02.05.2024 № 547, згідно погосподарської книги № 9аГ за 1991-1995 роки, особового рахунку № НОМЕР_8 , житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи робочих дворів. Склад двору був наступний: голова робочого двору - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зять ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , онук ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , онука ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 06.05.2024 № 561, згідно даних погосподарського обліку по Городківській сільській раді (погосподарська книга № 7 за 1996-2000 роки, особовий рахунок НОМЕР_9 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та члени її сім`ї: чоловік ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , які були зареєстровані по АДРЕСА_1 виписані з вказаної адреси реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту, виготовленого на замовлення позивачки ОСОБА_1 . ФОП ОСОБА_13 23 грудня 2023 року за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , будинок побудований у 1947 році, його загальна площа 40,1 кв. м, житлова площа 16,1 кв. м, до складу входять: житловий будинок «А», тамбур «а», літня кухня «Б», тамбур «б», сарай «б1», сарай «В», погріб «Г», огорожа «1-2».

ФОП ОСОБА_14 надав ОСОБА_1 висновок від 07 травня 2024 року № 33/24 про оцінку вартості житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , яка складає 78 712,00 грн.

Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. на усне звернення позивачки ОСОБА_1 повідомила про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно (довідка від 15.05.2024 року № 71/01-16).

Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно листа Міністерства юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно суду належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство.

Так, у відповідності до законодавства, діючого до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», право власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

Спеціальним нормативним актом, який визначав порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, були Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22.02.1995 № 48. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 04.11.2021 року в справі № 452/888/19 (номер провадження 61-5247св20) зазначено, що: «відповідно до статті 563 ЦК Української РСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Правила цієї статті застосовуються також при спадкоємстві майна в господарстві громадян, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю в сільському господарстві. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 та № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Отже, застосування судами норм статей 120, 123 ЦК Української РСР без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір є помилковим».

Оскільки спірний житловий будинок відносився до суспільної групи робітничий двір, тому положення статей 120, 123 ЦК УРСР застосуванню не підлягають, оскільки майнові правовідносини господарства робітника були врегульовані загальними нормами цивільного, земельного та сімейного права. Він не мав статусу колгоспного двору, а тому немає підстав застосування до правовідносин у цій справі норм ЦК УРСР 1963 року, у тому числі за аналогією закону.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи те, що житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_3 за життя набув у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що за позивачкою в порядку спадкування за законом належить визнати право власності на вказане нерухоме майно.

За таких обставин, враховуючи, що наявні достатні правові підстави для визнання за позивачкою в порядку спадкування права власності на спірне домоволодіння, беручи до уваги, що іншого способу для захисту спадкових прав позивачка не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 40,1 кв. м, житлова площа 16,1 кв. м., до складу якого входять: житловий будинок «А», тамбур «а», літня кухня «Б», тамбур «б», сарай «б1», сарай «В», погріб «Г», огорожа «1-2»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 .

Повний текст рішення складено 10 вересня 2024 року.

Суддя