ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Карпушин Г.Л., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Пятницького Станіслава Станіславовича, представника ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 березня 2013 року (час ухвалення судового рішення не зазначено; дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначена) у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У грудні 2012 року ПАТ «Перший український міжнародний банк» звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором №5732747 разом з додатковими угодами № 7679920 від 29.05.2009 та № 7675798 від 28.05.2009 в загальному розмірі 40 347,43 доларів США та 55 391,23 грн, з яких заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 32 366,53 доларів США за першим траншем та 24 429,86 грн за другим траншем; заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими станом на 10.04.2012 в розмірі 7 980,90 доларів США за першим траншем та 13 003,38 гривень за другим траншем; пеня, нарахована за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, станом на 10.04.2012 в розмірі 17 957,99 грн.

В обґрунтування заявлених вимог вказував на неналежне виконання відповідачкою умов кредитного договору.

Заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 04 березня 2013 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 347,43 доларів США, що еквівалентно 322 174 грн 23 коп., і 55 391 грн 23 коп. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 30 червня 2021 року заяву адвоката Пятницького С.С. про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 березня 2013 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Пятницький С.С., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги звертається увага, що суд розглянув справу без належного повідомлення відповідачки про розгляд справи та позбавив її права заявити клопотання про застосування наслідків сплину позовної давності як до основної вимоги, так і до додаткових вимог.

Вказує, що суд першої інстанції не дослідив той факт, що до звернення банку з позовом останній продав квартиру, яка перебувала в іпотеці за спірним договором, і вона з 01.04.2013 зареєстрована за ОСОБА_3 .

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.11.2021 року відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою адвоката Пятницького С.С., представника ОСОБА_1 , на заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 04 березня 2013 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.11.2021 року закінчено підготовчі дії по вказаній справі та призначено її до судового розгляду з повідомленням учасників справи.

В запереченні на апеляційну скаргу ПАТ «Перший український міжнародний банк», посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стверджується, що суд першої інстанції належним чином проаналізував подані у справу докази і зробив правильний висновок по суті спору.

Звертається увага, що матеріали справи містять судові повістки про направлення їх відповідачці, оголошення в газеті про виклик ОСОБА_2 в судове засідання, а неотримання судових повісток відповідачкою свідчить лише про неповагу до суду та ухилення від виконання своїх зобов`язань.

Предмет іпотеки банком реалізовано та кошти зараховано 12.01.2012 в рахунок погашення заборгованості за кредитом у розмірі 10 951,46 дол. США, якої не було достатньо для погашення заборгованості за кредитом і при зверненні до суду подано розрахунок станом на 10.04.2012 з врахуванням продажу квартири.

Додатково повідомили, що 16 липня 2013 року між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «АНСУ» укладено договір відступлення прав вимоги № 1034/44, відповідно до якого право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 5732747 від 05.07.2007 з додатковими угодами відступлена ТОВ «АНСУ» відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України.

У відповіді на відзив адвокат Пятницький С.С., представник ОСОБА_1 , висловив свою незгоду з викладеними банком у відзвиі доводами, зокрема послався на висновки, викладені у постанові ВП ВС від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року залучено до участі у справі в якості правонаступника ПАТ «Перший український міжнародний банк» - ТОВ «АНСУ» (т.2 а.с.73-74)

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Хіль Л.М., суддів учасників колегії Дорош А.І., Дряниця Ю.В..

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23 січня 2023 року справу прийнято до провадження колегії суддів під головуванням судді Хіль Л.М., суддів учасників колегії Дорош А.І., Дряниця Ю.В. та призначено до розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2023 року проведено заміну головуючого судді Хіль Л.М. у зв`язку із звільненням з посади судді Полтавського апеляційного суду рішенням Вищої ради правосуддя та справу передано колегії суддів під головуванням судді Гальонкіна С.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Дряниця Ю.В..

22.06.2023 на адресу апеляційного суду надійшов відзив ТОВ «АНСУ» на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на правильність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції та безпідставність і необґрунтованість апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Зокрема вказується на безпідставність доводу про врегулювання спору в досудовому порядку, оскільки 27.08.2010 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2081, про звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ), що належала на праві власності ОСОБА_2 ..

Виконавчий документ ПАТ «ПУМБ» було пред`явлено до виконання до Червонозаводського ВДВС Харківського МУЮ, де в свою чергу було відкрито виконавче провадження ВП № 23238061, в рамках якого було описано та реалізовано на прилюдних торгах нерухоме іпотечне майно боржниці ОСОБА_2 , а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

30.12.2011 державним виконавцем Червонозаводського ВДВС Харківського МУЮ було винесено постанову за виконавчим провадженням ВП № 23238061 про повернення виконавчого документа стягувачу (на підставі п.8 ч.1 ст. 74, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження»), в якій визначено, що відповідно до протоколу № 294- 02/271/11/і від 22.12.2011 року було реалізовано майно визначене виконавчим документом за ціною 110 000 грн.

У відповідності до запису на зворотній стороні виконавчого напису № 2081 від 27.08.2010 року (зробленої державним виконавцем О.І. Здоровко) на рахунок стягувана ПАТ «ПУМБ» Червонозаводським ВДВС Харківського МУЮ було перераховано кошти у сумі 90 000,00 грн, що на той час становило згідно курсу НБУ - 10 951,46 доларів США).

Отже, ОСОБА_4 намагається ввести суд в оману, заявляючи, що предмет іпотеки було реалізовано в рахунок погашення заборгованості в позасудовому порядку, визначеному ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», оскільки примусова реалізації предмету іпотеки на підставі виконавчого напису цим порядком не передбачена.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на будь-які докази щодо неправильності висновків суду при ухвалені спірного рішення, а міститься лише посилання на дослідження судом першої інстанції обставин продажу іпотечної квартири з аукціону до моменту звернення Банком до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Таким чином, предмет іпотеки було реалізовано на прилюдних торгах (в примусовому порядку), а кошти від реалізації (в доларовому еквіваленті складало 10 951,46 доларів США) зараховано 12.01.2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитом, але їх не було достатньо для повного погашення заборгованості по кредиту.

При зверненні до суду з позовом ПАТ «ПУМБ» подано розрахунок станом на 10.04.2012 та для стягнення заявлявся саме залишок заборгованості по кредиту у розмірі: 40 347,43 доларів США (сорок тисяч триста сорок сім доларів США 43 цента) та 55 391,23 гривень.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може бути наслідком подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року проведено заміну суддів учасників колегії Дорош А.І., Дряниці Ю.В. на Кузнєцову О.Ю. , Карпушина Г.Л., у зв`язку із перебування суддів Дорош А.І., Дряниці Ю.В. у відпустці.( т.2 а.с.147-148)

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 25 липня 2024 року проведено заміну головуючого судді Гальонкіна С.А. у зв`язку із тимчасовим відстороненням судді ОСОБА_5 від здійснення правосуддя та справу передано передано колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Кузнєцова О.Ю., Карпушин Г.Л.( т.2 а.с.211).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23 січня 2023 року справу прийнято до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобов О.А., суддів учасників колегії Карпушин Г.Л., Кузнєцова О.Ю. та призначено до розгляду (т.2 а.с.212)

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2007 між Банком та відповідачкою укладений кредитний договір № 5732747, відповідно до умов якого Банк надає позичальнику кредит у сумі 42 700,00 доларів США зі сплатою процентної ставки яка становить 11,50 %. Строк дії договору 05.07.2027 (т.1 а.с.16-17)

Відповідно до меморіального валютного ордеру №356179938 від 05.10.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 42 700 доларів США (т.1 а.с.10)

Пунктом 5.5 кредитного договору передбачено, що за порушення позичальником обов`язків, передбачених п.п. 4.3.2. - 4.3.6. договору, позичальник зобов`язаний на вимогу Банку сплатити на його користь штраф в розмірі 1% від суми одержаного кредиту.

28.05.2009 та 29.05.2009 між ПАТ «ПУМБ» і ОСОБА_2 укладено додаткові угоди №7675798 та № 7679920 (т.1 а.с.23-29)

Відповідно до п.1 додаткової угоди № 7675798 від 28.05.2009 сторони прийшли до згоди про додаткове надання відповідно до умов договору позичальнику другого траншу кредиту в розмірі 30 789,37 грн зі сплатою 19 % річних строком до 05.07.2027 (т.1 а.с.23)

Згідно з меморіальним валютним ордером №605824125 від 28.05.2009, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 30 789 грн 37 коп. (т.1 а.с.11)

Підпунктом А п.1 додаткової угоди № 7679920 від 29.05.2009, за умови належного виконання позичальником зобов`язань, передбачених кредитним договором, на період з 29.05.2009 по 28.11.2009 включно процентна ставка за користування першим траншем кредиту встановлюється в розмірі 0,01% відсотків річних.

Підпунктом Б п.1 Додаткової угоди № 7679920 від 29.05.2009, з 29.11.2009 процентна ставка за користування першим траншем кредиту встановлюється 12,7% процентів річних. (т.1 а.с.26)

Пунктом 3.1.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються, виходячи з щоденного залишку заборгованості за кредитом протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день). Проценти розраховуються виходячи з 360 (триста шістдесят) днів у році та нараховуються щоденно.

Пунктом 3.1.3 Кредитного договору проценти за користування кредитом повинні сплачуватися позичальником в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку № 1 до Кредитного договору.

Пунктом 1.1. Кредитного договору позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та строки, обумовлені договором.

Пунктом 1.4. та п.3.2.1 Кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку № 1 до Кредитного договору.

Пунктом 3.5.7 Кредитного договору Банк набуває право вимагати від Відповідача дострокового повернення всього кредиту або частини кредиту разом із розрахованими процентами при:

1) затриманні сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом порівняно з умовами кредитного договору на один календарний місяць;

8) порушення позичальником будь-яких інших зобов`язань за Кредитним договором.

Пунктом 3.5.8 кредитного договору, зазначену в п.3.5.7. Кредитного договору вимогу Банку про дострокове повернення кредиту разом із сплатою процентів за користування кредитом Позичальник зобов`язаний виконати в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дня її отримання.

Відповідно до п.5.2. у разі порушення Позичальником строків виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу банка пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов`язань за кожний день прострочення.

Починаючи з 11.08.2009, відповідачка не виконує зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту за першим траншем, а з 11.05.2009 і за другим.

Банком на адресу ОСОБА_2 направлена вимога № КНА-61/103 від 18.04.2012 (т.1 а.с.30) про дострокове повернення суми кредиту у розмірі:

32 366,53 доларів США та 24 429,86 грн - заборгованості з повернення кредиту;

7 980,90 доларів США та 13 003,38 грн заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом (т.1 а.с.30)

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за станом на 10.04.2012 заборгованість відповідачки перед банком з основної суми кредиту, пені за порушення строків повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом становить:

40 347 долар США 43 центи, з яких: заборгованість за сумою кредиту 32 366 доларів США 53 центи; заборгованість за відсотками 7 980 доларів США 90 центів; пеня 1625 доларів США 03 центи;

42 415,36 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 24 429 грн 86 коп.;

заборгованість за відсотками - 13 003 грн 38 коп.; пеня - 4 982 грн 12 коп.(т.1 а.с.7-9).

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості позовних вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Щодо застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати відсотків, пені та штрафів.

Таким чином, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Банк з пред`явленням вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює визначення моменту початку перебігу строку позовної давності.

Відповідно до пунктів 3.5.7, 3.5.8 договору Кредиту №5732747 від 05.10.2007 встановлено, що Банк набуває право вимагати від Позичальника дострокового повернення всього кредиту або частини кредиту разом із розрахованими процентами, а Позичальник, відповідно, зобов`язаний виконати таку вимогу Банку у випадках передбачених договорами, якими забезпечується виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором. Вимогу Банку про дострокове повернення кредиту разом із сплатою процентів за користування кредитом Позичальник зобов`язаний виконати в строк не пізніше 30 (Тридцяти) календарних днів з дня її отримання.(т.1 а.с.16 зворот-17)

Таким чином, звернувшись до відповідача із вимогою про дострокове повернення кредиту 18.04.2012 відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про стягнення заборгованості розпочався на 31 день з дня отримання заявником вимоги про дострокове повернення суми кредиту.

Матеріали справи не містять підтверджень отримання боржником вимоги банку.

Однак, відповідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Виходячи з вищевикладеного відповідно до умов кредитного договору та вимог чинного законодавства, строк позовної давності у спірних правовідносинах почався на 31 день з дня пред`явлення вимоги про дострокове повернення суми кредиту - 19.05.2012.

Тобто на час звернення з позовом до суду 20.12.2012 Банком не був пропущений строк позовної давності.

Щодо суті спору.

Як убачається з матеріалів справи, Банк, звертаючись до суду із позовом у грудні 2012 року, обгрунтовував вимогу про стягнення заборгованості фактом невиконання відповідачкою зобов?язань за укладеним кредитним договором. Ні позовна заява, ні долучені до неї письмові докази, у тому числі і розрахунок заборгованості (т.1 а.с.7-9), не містять відомостей про те, що Банк у серпні 2010 року реалізував своє право на позасудове врегулювання спору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру (видача виконавчого напису нотаріуса), і при розрахунку розміру заборгованості врахував отримані від продажу квартири кошти. До позовної заяви не долучена копія договору іпотеки.

Про задоволення Банком своїх вимог у позасудовому порядку відповідачка повідомила суд у заяві про перегляд заочного рішення, яку подала суду 27 січня 2021 року (т.1 а.с.208, 2018), проте суд на цю обставину не звернув уваги (т.1 а.с.233).

Представник Банку у письмових поясненнях, отриманих судом першої інстанції 09 червня 2021 року, визнав факт реалізації на торгах предмета іпотеки (квартири) у січні 2012 року, стверджуючи, що отримана сума коштів була врахована при визначенні суми заборгованості за кредитом, проте така інформація не відображена у розрахунку заборгованості, долученому до позову (т.1 а.с.243-244). До письмових пояснень представником Банку долучена інформація про виконавче провадження (т.1 а.с.249-251).

Лише на стадії апеляційного розгляду справи ТОВ «АНСУ», правонаступник ПАТ «ПУМБ», подав суду копію виконавчого напису нотаріуса (т.2 а.с.105), копію постанови про повернення виконавчого документа від 30 грудня 2011 року (т.2 а.с.107). Копія іпотечного договору від 05 жовтня 2077 року суду не надана.

Із вказаних документів убачається, що 27 серпня 2010 року приватний нотаріус за заявою ПАТ «ПУМБ» видав виконавчий напис про задоволення вимог кредитора, ПАТ «ПУМБ», шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , у відповідності до іпотечного договору №5733037 від 05 жовтня 2007 року. Зазначена квартира належала на праві власності відповідачці і була реалізована 22 листопада 2011 року на торгах виконавцем у межах виконавчого провадження.

Оскільки матеріали не містять даних про те, що суд першої інстанції належним чином повідомляв відповідачку про дату, час і місце розгляду справи (т.1 а.с.49), то слід виходити з того, що відповідачка з об?єктивних причин була позбавлена можливості заперечувати проти позову, тому апеляційний суд відповідно до вимог ст.367 ЦПК України приймає до уваги письмові докази, долучені до справи на стадії апеляційного розгляду.

Згідно статті 36 ЗУ «Про іпотеку» у редакції за станом на 05 жовтня 2007 року дата укладення договору іпотеки №5733037, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також

вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає

можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно

до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог

іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші

встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет

іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні

вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного

зобов`язання є недійсними.

Відповідно до статті 36 ЗУ «Про іпотеку» у редакції за станом на 26 серпня 2010 року - дата видачі виконавчого напису нотаріуса, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також

вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає

можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно

до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог

іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші

встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет

іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне

застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого

договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки

в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку,

встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет

іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у

порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні

вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного

зобов`язання є недійсними.

Отже, як за станом на час укладення іпотечного договору, так і за станом на дату видання виконавчого напису нотаріуса ЗУ «Про іпотеку» передбачав, що сторони вправі самостійно визначити порядок позасудової процедури врегулювання спору (задоволення вимог кредитора) шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, при цьому завершення процедури позасудового врегулювання має наслідком недійсність наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов?язання.

Звернення стягнення на іпотечне майно на підставі виконавчого напису нотаріуса є одним із видів позасудового порядку задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у межах розгляду справи № 761/36873/18 (постанова від 22 лютого 2022 року) вирішила виключну правову проблему про застосування частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» і виклала такі висновки.

« 8.4. Підстави для припинення зобов`язання визначені у статтях 598-609 ЦК України. Разом з тим частина перша статті 598 ЦК України визначає, що зобов`язання може бути припинено і з підстав, визначених договором або законом, а отже, вказує на невичерпність переліку підстав припинення зобов`язання, наведених у ЦК України.

8.5.Зокрема, Закон України «Про іпотеку» як акт цивільного законодавства визначає правові підстави для припинення не тільки іпотеки як додаткового зобов`язання, а й основного зобов`язання, що випливає з кредитного договору.

8.6.Так, стаття 36 зазначеного Закону передбачає, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

8.7. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

8.8. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

8.9. Частина четверта статті 591 ЦК України містить загальне правило, що якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» встановлює спеціальне правило, яке підлягає переважному застосуванню.

8.10. Відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» після звершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

8.11. Норма права, яка міститься в зазначеній частині Закону, передбачає недійсність вимог іпотекодержателя, які можуть виникнути до боржника після будь-якого позасудового врегулювання, зокрема після звернення стягнення на предмет іпотеки, а отже, має обмежувальний характер регулювання, тому не може тлумачитися розширено.

8.12. Із цього випливає неможливість для кредитора вимагати виконання боржником основного зобов`язання в розмірі, який перевищує визначену суб`єктом оціночної діяльності вартість такого предмета іпотеки, якщо кредитор (іпотекодержатель) звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання за цією ціною (оберненням його у свою власність).

8.13. У той же час виходячи з розуміння зобов`язання як правовідношення, у якому боржнику належить юридичний обов`язок вчинити певну дію на користь кредитора (або ж утриматися від її вчинення), а також і право кредитора вимагати від боржника виконання такого обов`язку, відсутність кореспондуючого праву обов`язку призводить до припинення існування між кредитором та боржником цього зобов`язання в цілому, тобто до припинення зобов`язання з підстав, визначених законом.

8.14. Велика Палата Верховного Суду вважає, що, допускаючи можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, законодавець тим встановлює правило про те, що після завершення позасудового врегулювання, зокрема стягнення на предмет іпотеки, переданий боржником, будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

8.15. Позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки вважається таким, що погашає всі вимоги кредитора до боржника, незалежно від того, чи перевищує вартість предмета іпотеки розмір вимог кредитора.

8.16. До такого висновку слід дійти з огляду на правову природу забезпечувальних заходів, спрямованість їх на повне забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором та добросовісність поведінки сторін кредитного договору. Велика Палата Верховного Суду вважає, що саме на кредитора законодавством покладено контроль за тим, щоб заборгованість за кредитним договором не перевищувала забезпечувальні заходи, і саме для цього законодавець передбачив спрощені процедури звернення стягнення на заставне майно та солідарну відповідальність поручителя з боржником. Незастосування цих заходів своєчасно тягне для кредитора негативні наслідки недобросовісності своїх дій.

8.17. Законодавець у такий спосіб встановив баланс між майновими правами та інтересами кредитора-іпотекодержателя і боржника, надавши можливість швидкого та ефективного задоволення його вимог, запобігаючи при цьому можливості зловживанням кредитором своїм становищем та вимагаючи добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин.

8.18. Разом із цим при тлумаченні вказаних норм права враховується принцип свободи договору як загальної засади цивільного законодавства, оскільки сторони є вільними при укладенні договору, що означає можливість забезпечення основного зобов`язання як у повному обсязі, так і в його частині відповідно до умов забезпечувального правочину, а кредитор при укладенні іпотечного договору не позбавлений можливості оцінити всі звичайні ризики, у тому числі і вірогідність того, що за рахунок вартості іпотечного майна (як забезпечувального правочину) не буде забезпечено основне зобов`язання в повному обсязі.

8.19. Водночас частина третя статті 6 ЦК України дозволяє сторонам у договорі відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо відступ від положень закону в цих актах прямо це заборонено, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Частина четверта статті 591 ЦК України додатково вказує, що якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, керуючись принципом свободи договору, сторони можуть відступити від положень як статті 36 Закону України «Про іпотеку», так і загальних положень ЦК України щодо реалізації предмета іпотеки.

8.20. Якщо такого відступу від положень цивільного законодавства не було здійснено за договором, кредитор не може вимагати виконання боржником основного зобов`язання після звернення стягнення та стягувати різницю між сумою зобов`язання та вартістю предмета іпотеки.

…

8.27. При цьому Велика Палата Верховного Суду наголошує, що частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у відповідній редакції) вказує на недійсність будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання саме боржником основного зобов`язання після завершення позасудового врегулювання шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, передане в іпотеку саме боржником, за відсутності інших забезпечувальних договорів.»

У межах розгляду цієї справи апеляційним судом встановлено, що Банк як кредитор у відповідності до укладеного договору іпотеки задовольнив свої вимоги у позасудовому порядку реалізував іпотечну квартиру на підставі виконавчого напису нотаріуса за рік до звернення із цим позовом до суду.

Оскільки ні Банк, ні його правонаступник не надали суду копію іпотечного договору, апеляційний суд виходить з того, що іпотечний договір не містить норми про відступ від положень цивільного законодавства у частині надання кредитору (іпотекодержателю) права вимагати від боржника (іпотекодавця) сплати додаткових коштів, передбаченого частиною четвертою статті 591 ЦК України.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з заявою про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 сплатила 454 грн судового збору (т.1 а.с.218), звертаючись до суду з апеляційною скаргою сплачено 454 грн (т.2 а.с.14) та 4 374,50 грн (т.2 а.с.34).

Апеляційна скарга задоволена в повному обсязі.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на стягнення із ТОВ «АНСУ», правонаступник ПАТ «ПУМБ», 5 282,50 грн судового збору.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Пятницького Станіслава Станіславовича, представника ОСОБА_4 , задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 березня 2013 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» ,до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (, м. Київ, вул. Лейпцігська 3-а), який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», на користь ОСОБА_4 витрати, понесені зі сплати судового збору, у розмірі 5 282,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 09 вересня 2024 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: Г.Л.Карпушин

В.М. Триголов