Справа № 353/6/24
Провадження № 2-о/353/15/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.,

за участю: cекретаря судового засідання Риндич О.М.,

заявника ОСОБА_1 та її представника адвоката Микулича І.В.,

представника заінтересованої особи: Тлумацького відділу Управління державної

міграційної служби України в Івано-Франківській області Язуполя В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тлумацький відділ Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

Адвокат Микулич І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Тлумацький відділ Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кремінна Луганської області, станом на 24.08.1991 року на території України. Свої вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Кремінна Луганської області республіка УРСР (на сьогоднішній день Луганська область) і її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Місце проживання батьків заявниці на території України підтверджується їхніми свідоцтвами про народження та паспортами. Заявниця ОСОБА_1 з моменту свого народження проживала спільно із своїми батьками та сестрою ОСОБА_5 на території України. Станом на 24.08.1991 року заяниця проживала за місцем реєстрації її батьків по АДРЕСА_1 . У 2006 році ОСОБА_1 закінчила Кремінську комунальну загальноосвітню школу-інтернат Луганської області. У 2004 році отримала ідентифікаційний код. Протягом усього життя заявниця не оформила паспорт громадянина України. На теперішній час заявниця проживає без реєстрації у с. Грушка Івано-Франківського району Івано-Франківської області та вирішила отримати паспорт. Однак Тлумацькиим відділом Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області їй було відмовлено, оскільки не вдалося встановити її належність до громадянства України та рекомендовано у судовому порядку встановити факт проживання на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року. Встановлення данного факту заявниці необхідне для отримання паспорта громадянина України.

31.01.2024 року через систему «Електронний суд» від представника Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області Повха В.І. надійшло письмове пояснення (а.с. 28-30), відповідно до якого у ОСОБА_1 немає документів та відомостей, які б підтверджували постійне проживання останньої в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13.11.1991 року, а тому заявник зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник - адкокат ОСОБА_2 заяву підтримали з підстав, зазначених в ній, та просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи: Тлумацького відділу Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області Язуполь В.В. вказав, що у ОСОБА_1 немає документів та відомостей, які б підтверджували постійне проживання останньої в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року, а тому їй необхідно встановити факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року в судовому порядку. Не заперечив щодо задоволення заяви ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_5 , яка є рідною сестрою заявника, в судовому засіданні засвідчила той факт, що заявник ОСОБА_1 народилася в м. Кремінна Луганської області та постійно проживала на території України, в тому числи і станом на 24 серпня 1991 року. Вчилася у Кремінській комунальній загальноосвітній школі-інтернат Луганської області. Вказала, що вони у 1991 році разом з батьками проживали в м. Кремінна Луганської області, однак батьки зловживали спиртними напоями, не мали постійного місця проживання, так як проживали у найманому житлі. Вона сама зробила собі паспорт після досягнення повноліття, а її сестра цього не змогла зробити, так як не мала місця реєстрації. У черні 2023 року вони виїхати з м. Кремінна Луганської області через територію росії, оскільки іншого способу виїхати не було, та з 18.03.2023 року проживають в с. Грушка Івано-Франкіського району Івано-Франківської області.

Суд, заслухавши заявника, її представника, представника заінтересованої особи, покази свідка, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями ст. 315 ЦПК України, законодавцем наведено перелік, які саме факти можуть бути встановленні в судовому порядку, проте він не є вичерпним. Вказана норма передбачає встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують цей факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Відповідно до п. 8, 9 вищевказаного Порядку для встановлення належності до громадянства України, відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, а також особа, яка проживала на території України станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але немає у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 44 вказаного Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, або мають посвідчення біженця чи документ, що підтверджує надання притулку в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05.04.2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 5) заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кремінна Луганської області республіка УССР та її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , націанальність батьків вказано відповідно «українець» та «українка».

07.12.2004 року заявник ОСОБА_1 отримала реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 в Кремінському відділенні Рубіжанської ОДПІ (а.с. 6).

Згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 , виданного 21.06.2006 року (а.с. 7), заявник ОСОБА_1 закінчила у 2006 році Кремінську комунальну загальноосвітню школу-інтернат Луганської області.

Відповідно до довідки Грушківського старостинського округу Тлумацької міької ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 276 від 03.07.2023 року (а.с. 8) ОСОБА_1 (заявник), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кремінна Луганської області дійсно проживає без реєстраії місця проживання в с. Грушка Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Батько заявника ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Ново-Водяне Кремінського району Ворошиловградської (на даний час Луганської) області та його матір`ю вказано ОСОБА_7 , її національність «українка», що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 9).

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданного Кремінським РВ УМВС України в Луганській області 06.07.1999 року, батько заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Нововодяне Кремінського району Луганської області, з 09.10.1990 року зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с. 11). 20.09.1999 року ОСОБА_3 (батько заявника) отримав реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 в Кремінському відділенні Рубіжанської ОДПІ (а.с. 12). Згідно пенсійного посвідення серії НОМЕР_7 , виданного Пенсійним Фондом України 23.12.2011 року, ОСОБА_3 (батько заявника) отримує пенсію за віком (а.с. 13).

Мати заявника ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Макіївка Кремінського району Ворошиловградської (на даний час Луганської) області та її батькоми вказано ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які по національності є українцями, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 (а.с. 10).

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_9 , виданного Кремінським РВ УМВС України в Луганській області 06.07.1999 року, мати заявника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с. Макіївка Кремінського району Луганської області, з 09.10.1990 року зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Листом-повідомленням від 23.11.2023 року (а.с. 15) Тлумацьким відділом УДМС в Івано-Франківській області ОСОБА_1 повідомлено, що було прийнято рішення про відмову в оформленні їй паспорта громадянина України у формі картки, оскільки за результатами проведених перевірок встановити її належність до громадянства України не вдалося. Додатково повідомлено, що вона має правові підстави звернутися з заявою до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, або факту проживання в Україні станом на 13.11.1991 року.

Наведені факти у своїй сукупності та взаємозв`язку дають можливість дійти висновку про те, що ОСОБА_1 , будучи малолітньою, станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року проживала зі своїми батьками та сестрою на території України, батьки заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є громадянами України та 06.07.1999 року отримали паспорти громадян України, що у свою чергу надає можливість встановити відповідний факт, необхідний заявнику для отримання паспорта громадянина України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні підтверджено факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року (включно), а тому заява є підставною і обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі наведеного, Закону України «Про громадянство України», керуючись ст. 10-13, 76-81, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кремінна Луганської області, жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року (включно).

Судові витрати покласти на рахунок заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кремінна Луганської області, жительку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. Лущак

Повний текст судового рішення складено «18» березня 2024 року.