Справа № 646/7438/24
№ провадження 2/646/2809/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,

при секретарі - Герко Є.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , представник позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 , представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 09.04.2020 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Губською В.А. предметом якого було передання позичальнику грошових коштів у сумі 3900,00 доларів США, які відповідач зобов`язалася повернути в строк до 31.07.2021 року.

Відповідач не дотрималася покладених на неї за договором позики зобов`язань щодо повернення позики у строк до 31.07.2021 року позику не повернула, у зв`язку з чим позивач вимушена була звернутися до суду з даним позовом.

Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 1589,16 грн. сплачені при подачі позову до суду та витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 липня 2024 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики та судових витрат у сумі 1589,16 грн сплачені при подачі позову до суду. Що стосується витрат на правову допомогу вказав, що ним буде подано заяву про ухвалення додаткового рішення з детальним описом робіт.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги позову в частині стягнення заборгованості за договором позики та судових витрат у сумі 1589,16 грн сплачені при подачі позову до суду визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Так судом встановлені наступні фактичні обставини.

Так, 09.04.2020 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Губською В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 346, предметом якого було передання позичальнику грошових коштів у сумі 3900,00 доларів США, які відповідач зобов`язалася повернути в строк до 31.07.2021 року.

Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами.

Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст.ст. 525, 526, 599 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Звертаючись до суду, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у національній валюті України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечувала факту отримання коштів, не оспорювала суму заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що позов позивача є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню та з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 підлягають стягненню неповернені грошові кошти, а саме заборгованість за договором позики, у сумі 158 915,64 грн.

Приходячи до такого висновку судом враховується, що відповідач в добровільному порядку уклав з позивачем договір позики за умовами якого позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти, які зобов`язався повернути позивачу, однак до теперішнього часу не повернув. Форма та зміст зазначеного договору не суперечить діючому законодавству. Відповідачем не виконані умови договору, тим самим з його боку порушені цивільні права, свободи та інтереси позивача, які підлягають захисту.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати у розмірі 1 589,16 грн. згідно ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов обґрунтований.

Керуючись ст.ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 206, 264, 265, 280-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 1054, 1048-1050 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_3 , представник позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості відсутні на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , інші відомості відсутні заборгованість у розмірі 158 915,64 грн ( сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 64 копійки ) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 589,16 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після складання повного судового рішення відповідно до ст.268 ЦПК України в цей же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Повний текст рішення складено 09.09.2024 року.

Суддя: С.В. Клімова