Провадження № 22-ц/801/1239/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 рокуСправа № 127/29742/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 127/29742/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2024 року, повний текст якого складено 15 січня 2024, ухвалене у складі судді Жмудя О. О., -

встановив:

У вересні 2023 року до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.05.2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який 08.12.2022 року було розірвано. В шлюбі у них народився спільний син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2022 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 50% прожиткового мінімуму на дитину, відповідного віку з 09.12.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач проходить військову службу в частині НОМЕР_1 , аліменти сплачує у розмірі 5000,00 грн. щомісячно.

Позивач вимушена самостійно покривати всі витрати на їжу, одяг, комунальні послуги, лікування, навчальний заклад, секції.

Після розірвання шлюбу та внаслідок конфліктних ситуацій, які виникали між сторонами, син вимушений відвідувати психолога. З лютого 2022 року по сьогоднішній день дитина регулярно ходить на сеанси до психологині ОСОБА_4 , за що щомісяця необхідно сплачувати 850 грн., загалом - 6800.00 грн. В подальшому психолог рекомендувала звернутися до іншого спеціаліста, який призначив своє лікування в тому числі ліки, на що позивачем було витрачено 3358,62 грн.

Син має проблеми з зором. 08.02.2023 року був поставлений діагноз: амбліопія середнього ступення лівого ока. Гіперметропія середнього ступення обох очей. Складний гіперметропічний астигматизм лівого ока. Лікування призначене в ТОВ «Офтальмологічній клініці професора Сергієнка» потребує значних коштів. З лютого місяця на обстеження та лікування дитини на придбання оклюдерів та окулярів позивачем витрачено 13628,00 грн.

На відвідування логопеда з лютого по червень 2023 року позивач витратила 3000,00 грн.

Лікарями було рекомендовано дитині відвідувати басейн. Витрати з лютого по червень 2023 року на групові зайняття в басейні складають 6000,00 грн.

До того ОСОБА_3 відвідує розвиваючі гуртки а саме: «Лего» та школу «Соробан». Витрати понесені позивачем складають на гурток «Лего» з січня по травень 2023 року - 4900,00 грн., на школу «Соробан» - з лютого по травень 2023 року - 7000,00 грн.

Також, позивач оплатила відпочинок дитини в дитячому англомовному таборі «FLASH» З 12.06.2023 по 23.06.2023, в сумі 6000,00 грн.

В липні дитина хворіла на ГРВІ на лікування та обстеження позивач витратила 2456,20 грн.

Загалом, розмір понесених позивачем додаткових витрат становить 53 142,82 грн.

Лікування та навчання потребує значних коштів, які позивач не має можливості сплачувати оскільки виховує сина самостійно.

Вище викладене й стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом..

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2024 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , додаткові витрати на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 26 571,41 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1073,60 гривень судового збору та на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 10 000, 00 гривень.

Не погоджуючись з такими рішеннями суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з нього понесені позивачкою витрати в розмірі 10002,10грн, в іншій частині позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції не досліджено та не перевірено обставини справи. ОСОБА_2 в апеляційній ній скарзі зазначив, що окрім аліментів на утримання сина додатково придбаває йому одяг, взуття та інші речі. Жодного разу позивачка не зверталась до нього з вимогою про оплату будь - яких інших витрат.

ОСОБА_2 вважає, що такий спеціаліст, як психолог не потрібен дитині, і що такий спеціаліст більше потрібен позивачці ніж їх сину.

Також відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що з наданих позивачем квитанцій за школу «STEM», « Соробан » не можливо визначити за який період та за кого саме внесені кошти.

Щодо оплати за адвокатські послуги зазначив, що позивачем не надано документів на підтвердження повноважень адвоката, та належних та допустимих доказів витрат на правничу допомогу, а також їх розмір є неспівмірно завеликим.

25 червня 2024 року на адресу Вінницького апеляційного суду від позивачки ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення та ухвала суду першої інстанції відповідають цим вимогам.

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 23.12.2015. (а.с. 7).

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2022 стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 09 грудня 2022 року. (а.с. 6).

Згідно довідки від 07.06.2023 ОСОБА_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , відвідує психолога з лютого 2023 року і до теперішнього часу. (а.с. 11-19).

Судом оглянуто та досліджено консультативне заключення ФОП ОСОБА_7 від 04.05.2023 та консультативне заключення дитячого офтальмолога - «Офтальмологічна клініка професора Сергієнка» від 08.02.2023 та від 14.07.2023.

З вище зазначених медичних документів вбачається, що ОСОБА_3 визначено діагноз: F 43.22, амбліопія середнього ступення лівого ока. Гіперметропія середнього ступення обох очей. Складний гіперметропічний астигматизм лівого ока. Рекомендовано окуляри згідно рецептом, спостереження в динаміці, оклюзія щоденно та апаратне лікування. (а.с. 20-31).

Також судом оглянуто та досліджено платіжні інструкції, квитанції та чеки. (а.с. 32-53).

З метою відпочинку та вивчення англійської мови позивач придбала сину путівку в дитячий англомовний табір «FLASH», на період з 12.06.2023 року по 23.06.2023 року вартістю 6000,00 гривень. (а.с. 57).

Крім цього, ОСОБА_3 хворів на ГРВІ, що підтверджується первиною консультацією від 11.07.2023 та терміновою первиною консультацією (чергового лікаря) без попереднього запису від 15.07.2023. (а.с. 58-63).

Також, судом досліджено характеристику ОСОБА_3 учня 2-В класу комунального закладу «Вінницький ліцей №6» від 26.07.2023 №189. (а.с. 64).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено понесені нею додаткові витрати, пов`язані з лікуванням та розвитком спільної дитини сторін в розмірі 53 142,82 гривень, тому визначає, що додаткові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 26 571,41 гривень, тобто половину тих коштів, які витрачені позивачем..

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погоджується, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

У п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз наведених норм закону вказує на те, що базові постійні потреби дитини покриваються за рахунок аліментів. Проте, в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку або хронічну хворобу, тощо.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19).

Суд звертає увагу на те, що виховання дітей передбачає спільне забезпечення батьками їх інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не обов`язкові та відворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які не викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. (постанова Вінницького апеляційного суду у справі №127/5729/21 від 28.12.2021 року).

На переконання суду відповідач, як батько спільної з позивачем дитини, зобов`язаний брати рівну з позивачем матеріальну участь у додаткових витратах на сина, що обумовлені його хворобами.

На переконання суду понесені позивачем витрати на лікування є розумними.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач є особою працездатною та фінансово спроможною взяти участь у відшкодуванні половини цих витрат.

При цьому, відповідач ОСОБА_2 не надав доказів, що його матеріальне становище не дозволяє забезпечити оплату 50% додаткових витрат на лікування дитини.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши додаткові витрати, понесених позивачкою, у розмірі 26571,41 грн.

Позивач надала суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження заявлених нею вимог, які в своїй сукупності є достатніми для прийняття обґрунтованого та вмотивованого рішення, яке і було ухвалене судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Твердження та обставини, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів визнає їх безпідставними.

Інші доводи скарги фактично зводяться до незгоди відповідача із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування.

Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про її задоволення враховуючи наступне:

За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.

До суду на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомогивід 08.06.2023 року (а.с. 65), квитанція від 28.06.2023 року на суму 10000,00 грн.(а.с. 66), акт наданих послуг від 28.06.2023 року (а.с. 67), ордер на надання правничої допомоги на підставі договору № б/н від 08.06.2023 року(а.с. 68)

Переліки виконаних адвокатом робіт містяться вакті наданих послуг на правову допомогу, в яких міститься перелік наданих послуг та їх вартість.

Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат позивача направову допомогу.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381-384, ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2024 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючи І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник