Справа № 342/187/24
Провадження № 2/342/221/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області), в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські споруди, загальною площею 64,6 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті її мами ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 01.11.2013 року. Після смерті моєї ОСОБА_2 , відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок та господарські споруди загальною площею 64,6 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належало померлій на праві приватної власності як голові домогосподарства. Так, згідно довідки Поточищенського старостинського округу Городенківської міської ради за № 12/432 від 28.12.2023, відомо, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті була зареєстрована та проживала в житловому будинку по АДРЕСА_2 , одна. Також, згідно довідки Поточищенського старостинського округу Городенківської міської ради за № 12/430 від 28.12.2023 відомо, що станом на сьогоднішній день зареєстрованих чи проживаючих осіб в житловому будинку по АДРЕСА_2 , немає. Крім цього, згідно довідки Поточищенського старостинського округу Городенківської міської ради за № 12/429 від 28.12.2023 відомо, що за житловим будинком по АДРЕСА_2 , закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового господартва загальною площею 0,1836 га. Згідно архівних даних Коломийського ОКП МБТІ станом на 31.12.2012, право власності на вищевказаний житловий будинок, що за адресою АДРЕСА_2 , не зареєстроване. Згідно з Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами стверджується, що житловий будинок, який належав ОСОБА_2 , знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . На випадок своєї смерті, ОСОБА_2 , не встигла скласти заповіт на все належне їй майно. Проведення поховання, встановлення могильного пам`ятника та всі послідуючі ритуальні дії, позивач здійснювала за власні кошти. Також, відповідно до довідки Поточищенського старостинського округу Городенківської міської ради за № 12/431 від 28.12.2023 вбачається, що станом на 15.04.1991 в домогосподарстві по АДРЕСА_2 , проживала та була зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , голова господарства, дане господарство за суспільною групою відносилось до «колгоспного двору». ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є єдиним спадкоємцем за законом, в грудні 2023 року звернулася з заявою про прийняття спадщини за законом до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Капріян С.В., однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.01.2024, державний нотаріус Городенківської державної нотаріальної контори відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з причини відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. З огляду на зазначене, позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя її мамі ОСОБА_2 , однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку.

07 лютого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 06 березня 2024 р. о 09.00 год.; витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області належним чином засвідченої копії спадкової справи № 132 від 29.04.2014, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Борислав Львівської області.

Призначене підготовче засідання 06 березня 2024 року було відкладено на 09:30 год. 26 березня 2024 року, за клопотанням позивача.

15 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 до суду подала заяву, в якій зазначила, що при подачі позовної заяви, з технічних причин в прохальній частині позову помилково зазначено адресу об`єкту нерухомості як " АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим уточнила прохальну частину позовної заяви та просила визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті її мами ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначене підготовче засідання 26 березня 2024 року було відкладено на 10:45 год. 04 квітня 2024 року, за клопотанням позивача.

04 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 08.45 год. 23.04.2024 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Учасники справи в судове засідання 23 квітня 2024 року не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 до суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та ухвалити судове рішення на її користь.

Відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області до суду, через систему "Електронний суд", подала заяву про розгляд справи без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно даних ОКП «КМБТІ» станом на 31.12.2012 р. нерухоме майно, яке знаходиться в АДРЕСА_2 , право власності не зареєстроване, що вбачається із копії Інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних Вих. № 78956 від 05.01.2024, наданої ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

Житловий будинок по АДРЕСА_2 належав на правах приватної власності ОСОБА_2 , 1934 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення щодо забудови будинку по АДРЕСА_4 не збереглося. Будинок знаходиться по АДРЕСА_4 і номер будинку не змінювалися, що доводиться довідкою № 12-149 від 13.03.2024, виданою Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 369633663 від 13.03.2024, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_2 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За домогосподарством по АДРЕСА_4 закріплена земельна ділянка для будівництва житлового будинку і обслуговування господарських будівель, площею 0,1836 га, що доводиться довідкою № 12-429 від 28.12.2023, виданою Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною другою статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 встановлено, що житловий будинок споруджено у 1956 році, господарські будівлі та споруди - в 1956, 1970, 1980 та 1985 роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 14 від 12.01.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 станом на 15.01.2024 становить - 162 000 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно ксерокопій погосподарських книг Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, наданих Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради, в господарстві, суспільна група якого «колгоспники», проживали:

-за 1961-1963 р.р.: ОСОБА_2 , голова сім`ї, квітень 1934 р.н., місце роботи колгосп ім. Б.Хмельницького, доярка;

-за 1964-1966 р.р.: ОСОБА_2 , голова сім`ї, квітень 1934 р.н., місце роботи колгосп ім. Пархоменка;

-за 1967-1969 р.р., за 1971-1973 р.р.: ОСОБА_2 , голова сім`ї, квітень 1934 р.н., місце роботи колгосп ім. Пархоменка, зав. свиноферми, зав. птахоферми, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка;

-за 1974-1976 р.р.: ОСОБА_2 , голова сім`ї, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати;

-за 1977-1979 р.р.: ОСОБА_2 , голова сім`ї, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати;

-за 1980-1982 р.р.: ОСОБА_2 , голова сім`ї, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати;

-за 1983-1990 р.р.: ОСОБА_2 , голова сім`ї, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати;

-за 1991-1995 р.р.: ОСОБА_2 , голова сім`ї, ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_4 , 1909 р.н. померла у квітні 1987 року, що стверджується довідкою № 12-167 від 27.03.2024, виданою Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради.

Як слідує із копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого 09 листопада 1996 року, позивач ОСОБА_1 з 22 серпня 1985 року зареєстрована в м. Борислав Львівської області.

Станом на 15.04.1991 р. в домогосподарстві по АДРЕСА_4 не змінювалися) проживала і була зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що доводиться довідкою № 12-431 від 28.12.2023, виданою Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 був колгоспним двором та в цілому належав ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 79 років у м. Борислав Львівської області, про що 01 листопада 2013 року складено відповідний актовий запис № 34, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 01 листопада 2013 року виконкомом Поточищенської сільської ради. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст. 1278 ЦК України).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті проживала одна і була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою № 12-432 від 28.12.2023, виданою Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради.

В домогосподарстві по АДРЕСА_4 на сьогоднішній день проживаючих чи зареєстрованих осіб на постійне місце проживання немає, що доводиться довідкою № 12-430 від 28.12.2023, виданою Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є дочкою ОСОБА_2 стверджується копіями: свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_3 , виданого 07 липня 1981 року та свідоцтва про шлюб (повторно) серія НОМЕР_4 , виданого 17 січня 2024 року.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 (позивач).

Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської обалсті, на виконання ухвали суду, надала належним чином завірену копію спадкової справи № 132/2014 (номер у Спадковому реєстрі № 56029815), заведену після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заяви спадкоємця першої черги за законом - ОСОБА_1 від 29.04.2014, що подана у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

09 липня 2014 року позивачу ОСОБА_1 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області видано 6 (шість) свідоцтв про право на спадщину за законом на: 1) земельну ділянку, розміром загальної площі 0,1836 га, кадастровий номер :01:002:0026, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд і розміщена в АДРЕСА_2 ; 2) земельну ділянку, розміром загальної площі 0,1462 га, кадастровий номер :01:002:0027, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і розміщена в селі Поточище в урочищі «Гатівка» Городенківськго району Івано-Франківської області; 3) земельну ділянку, розміром загальної площі 0,2122 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і розміщена в селі Поточище в урочищі «Комора» Городенківськго району Івано-Франківської області; 4) земельну ділянку, розміром загальної площі 0,1027 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і розміщена в селі Поточище в урочищі «Гатівка за АВМ» Городенківськго району Івано-Франківської області; 5) земельну ділянку, розміром загальної площі 0,4736 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розміщена на території Поточищенської сільської ради Городенківськго району Івано-Франківської області; 6) земельну ділянку, розміром загальної площі 0,1988 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розміщена на території Поточищенської сільської ради Городенківськго району Івано-Франківської області, що належали спадкодавцю ОСОБА_2 .

До складу спадщини ОСОБА_2 входить також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Капріян С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 204/02-31 від 30.01.2024, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , на житловий будинок АДРЕСА_2 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та доказів належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1223, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивачаОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Місцезнаходження відповідачаГороденківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області - вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області.

Судове рішення складено 23.04.2024.

Суддя: Федів Л. М.