ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» квітня 2024 року

м. Харків

справа № 953/3167/23

провадження № 22ц/818/715/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представниця відповідачів ОСОБА_4

третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Троян Я.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2023 року в складі судді Колесник С.А.

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Троян Яна Миколаївна, про усунення від права на спадкування за законом, який неодноразово доповнював.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померли його рідні сестра ОСОБА_5 та брат ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла частка квартири АДРЕСА_1 , частка квартири АДРЕСА_2 та житловий будинок АДРЕСА_3 . Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла частка квартири АДРЕСА_2 .

Вказав, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є її син ОСОБА_2 та чоловік - ОСОБА_3 . Спадкоємці першої черги за законом після смерті його брата ОСОБА_6 відсутні. Він як брат ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є спадкоємцем за законом другої черги та звернувся до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Зазначив, що 24 лютого 2022 року розпочався відкритий воєнний напад російської федерації на Україну. Війська російської федерації у цей день здійснили окупацію села Веселе Харківського району Харківської області. На той час його сестра ОСОБА_5 та брат ОСОБА_6 разом з відповідачами перебували на дачі у вказаному населеному пункті. Сестра хворіла на онкологію (IV стадія), перенесла операцію по видаленню грудей. Вона потребувала постійного догляду лікаря та проходила курс хіміотерапії. Брат був недієздатною особою (інвалід з дитинства по психіатрії), опікуном якого була його сестра ОСОБА_5 , про що було відомо відповідачам. Його брат ОСОБА_6 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, приймати самостійні рішення.

Відповідачі, знаючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 самостійно не зможуть виїхати в безпечне місце до власної квартири в м. Харків, та маючи можливість їх вивезти на власному авто, свідомо залишили їх в небезпеці в селі Веселе Харківського району Харківської області, а самі переїхали до м. Харкова. З 24 лютого 2022 року відповідачі не здійснювали спроб зв`язатися з його сестрою і братом та вивезти їх до безпечного місця, визволити, надати продукти харчування, одяг, ліки.

Вказав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Веселе Харківського району Харківської області померли через ушкодження, спричинені вибухами та уламками внаслідок воєнних дій.

Зазначив, що його сестра та брат з 24 лютого 2022 року і до моменту смерті перебували у безпорадному стані, оскільки фізично не могли виправити ситуацію, в якій вони опинились, а саме виїхати з села Веселе, яке перебувало під окупацією, до безпечного місця, отримати медичну допомогу, придбати продукти харчування, одяг, ліки, воду. Відповідачі свідомо ухилялися від виконання обов`язку з надання допомоги спадкодавцям, які перебували у безпорадному стані, що призвело до їх смерті. Усунення відповідачів від права на спадкування породжує для нього права та обов`язки як спадкоємця наступної черги.

Додатковими підставами для усунення відповідачів від права на спадкування вважав дії, спрямовані на незаконне заволодіння майном його матері та брата, яке не може передаватися їм у спадщину.

Просив усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Веселе Харківського району Харківської області; усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті своєї дружини ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Веселе Харківського району Харківської області; усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Веселе Харківського району Харківської області; усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Веселе Харківського району Харківської області.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, визнати дії відповідачів у попередній змові з нотаріусом Троян Я.М. кримінальними правопорушеннями за статтями 186, 358, 135, 190 КК України, визнати незаконною діяльність та бездіяльність посадової особи нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Троян Я.М., яка полягає у попередній змові з відповідачами та кримінальних правопорушеннях за статтями 186, 191, 356, 358 КК України, постановити окрему ухвалу та передати матеріали справи до органів досудового розслідування.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказав, що відповідачі незаконно заволоділи часткою нерухомого майна його матері та брата шляхом неправомірно укладених договорів міни у 2004 році та дарування у 2010 році. Його сестра ОСОБА_5 та брат ОСОБА_6 були хворими, мали інвалідність, потребували догляду, перебували у матеріальній залежності від відповідачів, змушені були проживати на дачі у селі Веселе без належних умов для проживання, таких як питна вода, газопостачання, каналізація, опалення, медична допомога. Після окупації села Веселе, що сталась 24 лютого 2022 року о 04:00 годині ранку відповідачі втекли з села до м. Харкова на власному авто, залишивши ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у небезпеці. ОСОБА_3 підтвердив, що він поїхав після окупації села Веселе на роботу до м. Харкова, а спадкодавці залишились у селі, що підтверджується протоколом його допиту у кримінальному провадженні, та вже в ході судового розгляду справи відповідачі змінили свої показання. Відповідачі ухиляються від виконання військового обов`язку. Після залишення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в небезпеці не здійснили будь-яких спроб щодо їх визволення з окупації військовим шляхом. Після смерті спадкодавців відповідачі вступили в злочинну змову з приватним нотаріусом Троян Я.М. задля заволодіння спадковим майном, та про вчинені правопорушення він повідомляв суду. Суд відмовив у задоволенні його клопотання про накладення заборони на користування рухомим майном, зобов`язання нотаріуса вчинити дії щодо опису та збереження спадкового майна, забезпечення і витребування доказів, про виклик свідків. Показання свідків з боку відповідачів не є об`єктивними та неупередженими.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційну скаргу. Вважав, що відповідачі мають бути усунені від права на спадкування за законом, оскільки не здійснили необхідних дій для того, щоб вивезти його сестру та брата з окупованого села. Разом з тим в суді апеляційної інстанції він не міг чітко відповісти, чому він сам не здійснив ці дії.

Відповідачі та їх представниця в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили відмовити в її задоволенні. Пояснили, що з загальновідомих об`єктивних причин вони не могли вивезти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до міста Харкова.

До суду апеляційної інстанції інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. 22 квітня 2024 року до суду апеляційної інстанції від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Троян Я.М. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю. ОСОБА_1 неодноразово наполягав на обов`язковій участі приватного нотаріуса в суді апеляційної інстанції. Йому було роз`яснено положення частини другої статті 372 ЦПК України. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено передбачених законом підстав для усунення відповідачів від права на спадкування за законом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с. 6-12 том 1).

ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , від якого вони мають сина ОСОБА_2 .

ОСОБА_5 була інвалідом другої групи з 01 червня 2021 року, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААБ №742249 (а. с. 135 том 1).

ОСОБА_5 була опікуном свого брата ОСОБА_6 (а. с. 176-178 том 1).

ОСОБА_5 належало право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , частина квартири АДРЕСА_2 , частина квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а. с. 20 - 22 том 1).

З березня 2012 року по березень 2021 року ОСОБА_5 працювала швачкою у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (а. с. 136-149 том 1).

ОСОБА_6 був власником частини квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а. с. 23 - 24 том 1).

ОСОБА_6 перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримував пенсію в разі втрати годувальника з 22 травня 2000 року, що підтверджується довідкою Відділу з обслуговування громадян №18 (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06 січня 2023 року №8 (а. с. 84 том 1).

22 травня 2022 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли в селі Веселе Харківського району Харківської області (а. с. 13, 15 том 1).

Село Веселе Харківського району Харківської області з 24 лютого 2022 року по 12 вересня 2022 року перебувало в тимчасовій окупації, а з 12 вересня 2022 року у ньому ведуться бойові дії, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 з подальшими змінами.

Причина смерті ОСОБА_5 важка поєднана травма кількох ділянок тіла, воєнні дії, які призвели до ушкоджень іншими видами вибухів та уламків. Лікарське свідоцтво про смерть та тіло видані ОСОБА_3 , що підтверджується листом Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 18 листопада 2022 року № 02-06/2187 (а. с. 14 том 1).

Причина смерті ОСОБА_6 ушкодження внаслідок воєнних дій, спричинені вибухами та уламками, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №10-12/3006-с/22 від 26 жовтня 2022 (а. с. 16-17 том 1).

Після померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Троян Я.М. заведено спадкові справи № 41/2022, номер у спадковому реєстрі: 69950562, та №44/2022, номер у спадковому реєстрі: 69978346, що підтверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а. с. 18, 19 том 1).

Із заявами про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 до нотаріуса звернулися її син ОСОБА_2 , чоловік ОСОБА_3 та рідний брат ОСОБА_1 .

Із заявами про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 до нотаріуса звернулися його племінник ОСОБА_2 та рідний брат ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтвердили, що 23 лютого 2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були на дачі у селі Веселе, де жили ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та ввечері повернулись до м. Харкова, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишились. 24 лютого 2022 року зранку відповідачі намагались поїхати до села Веселе, однак не змогли дістатися через обстріли та пошкодження їхнього автомобіля уламком. У будинку в селі Веселе було світло, пічне опалення, твердопаливний котел, заготовлені на зиму дрова, у дворі була скважина. ОСОБА_5 з братом проживали там за власним бажанням, їм там було зручно.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 05 жовтня 2022 року також вбачається, що 23 лютого 2022 року він поїхав з села Веселе до м. Харків, а дружина з братом залишились, та після окупації він не зміг дістатися до села (а. с. 85-86, 214-217 том 1).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі, якщо заповітом не охоплено усієї спадкової маси, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18).

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Частиною 3 статті 1266 ЦК України передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення саме сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 21 жовтня 2021 року у справі № 766/14057/17 (провадження № 61-6003св21), від 19 травня 2022 року у справі № 132/2991/20 (провадження № 61-9112св21), від 31 травня 2022 року у справі № 308/4006/18 (провадження № 61-21065св21), від 31 січня 2023 року у справі № 467/350/21 (провадження № 61-19847св21), від 26 квітня 2023 року у справі № 127/28690/21 (провадження № 61-2205св23).

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Вирішуючи спір у справі суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про усунення відповідачів від права на спадкування за частиною п`ятою статті 1224 ЦК України. З таким висновком суду колегія суддів погоджується.

Суд першої інстанції, із урахуванням наведених вище норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши письмові докази, показання свідків та пояснення учасників справи, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність ОСОБА_1 факту ухилення відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від надання допомоги ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , їх винної поведінки, зокрема, відмови від надання допомоги, потреби спадкодавців у допомозі саме відповідачів, та можливості відповідачів щодо надання такої допомоги.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_11 померли у віці 47 років, що не є похилим віком. Причиною їх смерті стали саме бойові дії та отримані травми. Спадкодавці мали інвалідність. ОСОБА_5 хворіла на онкологію, що визнається учасниками справи. Проте доказів того, що вони перебували у безпорадному стані та потребували допомоги саме відповідачів, суду не надано.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що відповідачі умисно залишили ОСОБА_5 та ОСОБА_11 в окупації в селі Веселому Харківської області у будинку без належних умов, виїхавши 24 лютого 2022 року до м. Харкова, та в подальшому не намагались надати їм допомогу, будь-якими доказами, окрім пояснень самого позивача, не підтверджуються, натомість спростовуються показаннями свідків, підстав вважати які неналежними доказами не вбачається.

Зважаючи на загальновідомі обставини щодо збройної агресії російської федерації проти України та окупації населених пунктів Харківської області, відповідачі з 24 лютого 2022 року об`єктивно не мали можливості дістатися з м. Харкова до села Веселого, яке було деокуповано лише 12 вересня 2022 року, та вивезти звідти ОСОБА_5 і ОСОБА_11 , отже їх вини у вказаній ситуації немає. Умисних дій відповідачів, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити допомогу спадкодавцям, за обставинами цієї справи не встановлено.

Посилання ОСОБА_1 на протокол допиту ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, в якому він підтвердив, що поїхав після окупації села Веселе на роботу до м. Харкова, а спадкодавці залишились у селі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки з цього протоколу також вбачається, що ОСОБА_3 поїхав з села Веселе до м. Харкова 23 лютого 2022 року, а його дружина з братом залишились, та після окупації він вже не зміг дістатися до села.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 просив, зокрема, усунути чоловіка своєї сестри - ОСОБА_3 від спадкування після смерті сестри ОСОБА_5 та брата ОСОБА_6 . Однак, після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями є лише позивач як його брат та за правом представлення ОСОБА_2 як племінник. Натомість, ОСОБА_3 не є спадкоємцем після смерті брата своєї дружини, тому усунення його від права на спадкування неможливе та жодним чином не вплине на спадкові права позивача.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що відповідачі незаконно заволоділи часткою нерухомого майна його матері та брата шляхом неправомірно укладених договорів міни у 2004 році та дарування у 2010 році, є безпідставними, оскільки вказані договори та їх дійсність не є предметом розгляду суду в межах справи про усунення відповідачів від права на спадкування.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідачі ухиляються від виконання військового обов`язку; після залишення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в небезпеці не здійснили будь-яких спроб щодо їх визволення з окупації військовим шляхом судова колегія відхиляє, оскільки питання щодо виконання чи невиконання відповідачами військового обов`язку не належать до компетенції суду у цій справі, а не вступ відповідачів до лав Збройних Сил України не свідчить про наявність підстав для усунення їх від права на спадкування.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що після смерті спадкодавців відповідачі вступили в злочинну змову з приватним нотаріусом Троян Я.М. задля заволодіння спадковим майном, та про вчинені правопорушення він повідомляв суду, також не можуть бути взяті до уваги, оскільки не відносяться до предмету спору, та ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до правоохоронних органів за захистом своїх прав.

У зв`язку з цим, не підлягають задоволенню клопотання ОСОБА_1 , викладені у прохальній частині апеляційної скарги, щодо визнання дій відповідачів у попередній змові з нотаріусом Троян Я.М. кримінальними правопорушеннями за статтями 186, 358, 135, 190 КК України, визнання незаконною діяльності та бездіяльності посадової особи нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Троян Я.М., яка полягає у попередній змові з відповідачами та кримінальних правопорушеннях за статтями 186, 191, 356, 358 КК України, адже з цього приводу йому необхідно звертатися до правоохоронних органів.

Підстав для постановлення окремої ухвали в порядку статті 262 ЦПК України також не вбачається.

Посилання ОСОБА_1 на те, що суд відмовив у задоволенні його клопотання про накладення заборони на користування рухомим майном, зобов`язання нотаріуса вчинити дії щодо опису та збереження спадкового майна, забезпечення і витребування доказів, про виклик свідків, судова колегія відхиляє, оскільки питання, пов`язані зі спадковим майном та діями нотаріуса, не відносяться до предмету спору у даній справі, а докази, які просив витребувати позивач, та свідки, яких він просив допитати, не можуть підтвердити обставини, що входять до предмету доказування у справі.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов та апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення та він звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 березня 2024 року, підстав для перерозподілу судових витрат апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 24 квітня 2024 року.