СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/24/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Марус А.О.,

представника скаржника - ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи - Семенченка Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця та скасування постанов, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 11.12.2023 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з скаргою про визнання неправомірними дій приватного виконавця та скасування постанов, якою просить визнати неправомірними рішення приватного виконавця Русецької Оксани Олександрівни прийняті в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.11.2023 р.; постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 27.11.2023 р.; постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 27.11.2023 р.; постанову про арешт майна боржника від 01.12.2023 р.; постанову про арешт коштів боржника від 01.12.2023 р.; постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.12.2023 р.; зобов?язати приватного виконавця Русецьку О.О. усунути порушення, допущені в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, шляхом скасування рішень: постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.11.2023 р.; постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 27.11.2023 р.; постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 27.11.2023 р.; постанови про арешт майна боржника від 01.12.2023 р.; постанови про арешт коштів боржника від 01.12.2023 р.; постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.12.2023 р.; стягнути з приватного виконавця Русецької О.О. на користь ОСОБА_1 судові витрати пов?язані із наданням правничої допомоги в розмірі 3000,00 грн.

В обґрунтування скарги зазначив, що 27.11.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. в межах виконавчого провадження на підставі заяви представника АТ АБ «Укргазбанк» та виконавчого листа № 2/759/6306/13 від 11.06.2014 Святошинського районного суду м. Києва було відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_1 , яким визначено суму звернення стягнення в розмірі 1156039,00 грн.

В рамках виконавчого провадження виконавцем було винесено постанову при відкриття виконавчого провадження від 27.11.2023 р., постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 27.11.2023 р., постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 27.11.2023 р., постанову про арешт майна боржника від 01.12.2023 р., постанову про арешт коштів боржника від 01.12.2023 р., постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.12.2023 р.

Лише 01.12.2023 р. він дізнався про виконавче провадження, а саме після арешту банківських рахунків.

Вважає дії приватного виконавця незаконними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Зазначив, що виконавче провадження відкрито приватним виконавцем в окрузі, який охоплює Дніпропетровську область, при цьому місцем проживання боржника є АДРЕСА_1 , відповідно до довідки внутрішньо переміщеної особи № 3008- від 24.12.2022 року.

А тому приватним виконавцем було порушено ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки відкрите поза межами його повноважень, а тому прийняті ним рішення є неправомірними.

Крім того, зазначив, що 09.12.2013 року Святошинським районним судом м. Києва по справі № 2/759/6306/13 було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 462-ф/07 від 13.12.2007 року у розмірі 28768,49 доларів США, що за курсом НБУ на день розгляду справи становить 229860,24 грн. та 131922,87 грн. пені, та судовий збір у розмірі 3441,00 грн., а всього 365224,11 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2013 року по справі № 2/759/6306/13 було змінено в частині стягнення пені та зменшено з 131922,87 грн. до 10000,00 грн.

Однак всупереч тому що судом стягнуто з нього на користь банку 243301,24 грн. приватним виконавцем на власний розсуд було визначено суму стягнення на стадії виконання судового рішення у розмірі 1156039,00 грн.

З огляду на викладене, скаржник, вважаючи неправомірними дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. звернувся до суду з вказаною скаргою.

14.12.2023 року було прийнято до розгляду вказану скаргу.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 підтримав скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у скарзі.

В судовому засіданні представник ПАТ АБ «Укргазбанк» заперечував проти задоволення скарги, просив відмовити в задоволенні скарги посилаючись на подані 28.02.2024 року письмові пояснення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Як вбачається з матеріалів справи, Святошинським районним судом м. Києва 09.12.2013 року по справі № 2/759/6306/13 було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 462-ф/07 від 13.12.2007 року у розмірі 28768,49 доларів США, що за курсом НБУ на день розгляду справи становить 229860,24 грн. та 131922,87 грн. пені, та судовий збір у розмірі 3441,00 грн., а всього 365224,11 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2013 року по справі № 2/759/6306/13 в частині стягнення пені було зміно, а саме зменшено розмір пені до 10000,00 грн.

11.06.2014 року на виконання рішення суду Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2/759/6306/13.

27.11.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа № 2/759/6306/13 та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

01.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. було винесено постанову про арешт майна боржника, арешт коштів боржника, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Як зазначає скаржник в поданій скарзі, приватним виконавцем Русецькою О.О. неправомірно було відкрито виконавцем провадження у м. Дніпро, оскільки фактичне місце його проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частиною другою цієї статті Закону № 1404-VIII встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону № 1403-VIII, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону № 1404-VIII знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

З огляду на це слід зазначити, що приватний виконавець має право прийняти до виконання виконавчий документ та відкрити виконавче провадження у разі, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника знаходиться в межах території, у якій розташований його виконавчий округ.

Абзацом другим частини другої статті 24 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Як вбачається з рішення Святошинського районного суду м. Києва та виконавчого листа виданого 11.06.2014 року по цивільній справі № 2/759/6306/13 адреса проживання боржника ОСОБА_1 зазначена: АДРЕСА_2 , що свідчить про те, що приватний виконавець Русецька О.О. при вчиненні виконавчих дій, діяла в межах Закону України «Про виконавче провадження», а отже правомірно винесла постанову про відкриття виконавчого провадження, а тому в задоволенні вимог скарги в частині визнання неправомірними рішення прийняті в рамках виконавчого провадження а саме постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.11.2023 року слід відмовити.

Щодо посилання скаржника на те, що приватним виконавцем безпідставно було визначено суму стягнення на стадії виконання судового рішення в розмірі 1156039,00 грн. судом встановлено наступне.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню за виконавчим листом, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

З огляду на зазначене виконання за виконавчим листом повинне було здійснюватися в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні богу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, державний виконавець зобов`язаний керуватися положеннями статті 53 Закону України «Про виконавче провадження», за частиною третьою якої в разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення в боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку, що судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов`язання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті, а тому судове рішення підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених статтею 53 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора).

Вказана правова позиція висвітлена у постанові ВСУ у справі № 6-1063цс17.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що судом не встановлено порушення приватним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при відкритті виконавчого провадження, суд не вбачає підстав для задоволення вимог скарги в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.11.2023 року.

Так як суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог скарги в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, суд не вбачає підстав для задоволення вимог скарги про визнання неправомірними рішення приватного виконавця Русецької Оксани Олександрівни прийняті в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, а саме: постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 27.11.2023 р.; постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 27.11.2023 р.; постанову про арешт майна боржника від 01.12.2023 р.; постанови про арешт коштів боржника від 01.12.2023 р.; постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.12.2023 р.; зобов?язання приватного виконавця Русецьку О.О. усунути порушення, допущені в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, шляхом скасування рішень: постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.11.2023 р.; постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 27.11.2023 р.; постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 27.11.2023 р.; постанови про арешт майна боржника від 01.12.2023 р.; постанови про арешт коштів боржника від 01.12.2023 р.; постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.12.2023 р.

Крім того, в зв`язку з відмовою у задоволенні скарги судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 3000,00 грн. не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця та скасування постанов, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя: І.В. П`ятничук