Єдиний унікальний номер 719/530/24
Номер провадження 2-о/719/34/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Цицак В.Л.,

за участю секретаря Матковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новодністровськ, Чернівецької області в порядку окремого провадження цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, та встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2024 року в суд надійшла спільна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, та встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви вказують, що з 01 липня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Повідомляють, що з січня 2023 року учасники справи разом не проживають, спільного господарства не ведуть, побутом не пов`язані. Причиною припинення шлюбних відносив стали втрата почуття любові та поваги один до одного. Вказують, що після фактичного припинення шлюбних відносин син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає із батьком, який самостійно займається його вихованням та утриманням, а донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - із матір`ю. Враховуючи одноособове виховання батьком сина заявників, з метою подальшого оформлення статусу «одинокого батька» та отримання пільг вказують на необхідність встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини. Враховуючи усе вищенаведене, просять шлюб між ними розірвати, а також встановити факт самостійного виховання та утримання батьком своєї малолітньої дитини.

Ухвалою суду від 01.08.2024р. відкрито окреме провадження у справі, призначено судове засідання на 26 серпня 2024 року о 10 год. 00 хв., яке відкладено у зв`язку із неотриманням відповіді на запит суду на 09 вересня 2024р. о 09 год. 30 хв.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, в таке засідання не з`явилися.

При цьому, заявник ОСОБА_2 надіслала клопотання від 02.09.2024р. про проведення судового засідання у її відсутності; вимоги заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, та встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує в повному обсязі та просить задоволити (а.с. 67).

Також в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 02.09.2024р. про розгляд справи без його участі, вимоги заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, та встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує в повному обсязі та просить задоволити за наявними у матеріалах доказами (а.с. 66).

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у відсутності учасників справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 01 липня 2013р. ОСОБА_1 із ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстрований Виконкомом Шепарівцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області за актовим записом № 1, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 12).

Під час шлюбу в учасників справи народилися донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 , виданим 25.11.2013р. Виконавчим комітетом Шепарівцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та серії НОМЕР_3 , виданим 19.05.2015р. Виконавчим комітетом Шепарівцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області вілповідно (а.с. 13-14).

Заявники вказують, що їхній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується також витягом з реєстру територіальної громади № 2024/008243025 від 11.07.2024р., актом підтвердження місця проживання від 17.07.2024р., відповіддю № 717981 від 01.08.2024р. з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 9, 15, 52).

Натомість заявник ОСОБА_2 , не маючи зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується актом обстеження сім`ї від 26.07.2024р., складеним комісією у складі депутата Новодністровської міської ради Чернівецької області Рудик Т.В. та сусідів - мешканців будинку АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та відповіддю № 716916 від 01.08.2024р. з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 46, 51).

Як зазначають учасники справи, подружжя припинило шлюбні відносини та спільне проживання, ведення спільного господарства з січня 2023 року, на даний час проживають окремо, вирішили питання щодо проживання та утримання дітей, будь-які спори, в тому числі щодо майна, відсутні.

Так, відповідно до п. 1.1. Договору від 22.07.2024р. про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. (надалі Договір від 22.07.2024р.), у зв`язку з тим, що сторони, як законні представники малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не проживають спільно однією сім`єю домовилися про те, що їх син, ОСОБА_3 буде перебувати на утриманні батька, виховуватись ним та проживатиме разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

У п.п. 2.1.1., 2.1.2. Договору від 22.07.2024р. передбачено, що батько зобов`язується самостійно виховувати та утримувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, забезпечити дитині достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін; брати участь у вихованні та духовному розвитку дитини, незалежно від стосунків з матір`ю.

Відповідно до характеристики на ОСОБА_3 № 21/02-04 від 16.07.2024р., виданої Коломийською приватною гімназією «Католицька школа святого Папи Івана Павла ІІ» за підписом директора, дитина за місцем навчання з 01 вересня 2021 року характеризується позитивно, а батько ОСОБА_6 бере активну участь у житті класу, допомагає в організації заходів, систематично відвідує батьківські збори, підвозить до закладу та забирає, цікавиться життям дитини, спілкується з класним керівником, вчасно проводить оплату за навчання (а.с. 18).

Як вбачається із декларації № 0001-513Н-49А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, довідки № 745/01-16 від 22.07.2024р., виданої КНП КМР «КМЦ ПМСД» за підписом директора, та листка щеплень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває під спостереженням у лікаря-педіатра амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 2 ОСОБА_7 з 16.06.2020р.; законним представником дитини є батько ОСОБА_1 , який супроводжує дитину на прийом до лікаря; дитині станом на 19.07.2024р. зроблено усі планові щеплення проти туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюка, правця, кору, паротиту, краснухи, гепатиту В, захворювань спричинених haemophilus influenae типу В (а.с. 17, 19-21).

Згідно з податковими деклараціями платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 протягом 2023-2024 років здійснює підприємницьку діяльність, а саме 47.11. роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 56.30. обслуговування напоями, 49.41. вантажний автомобільний транспорт, 47.25. роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, 47.19. інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; загальна сума його доходу за 2023р. становить 283366,40 грн., за 2 місяць 2024р. 560622,15 грн., за 3 місяць 2024р. 753702,86 грн., за 4 місяць 2024р. - 426365,28 грн., за 5 місяць 2024р. 479840,29 грн., за 6 місяць 2024р. 445637,85 грн. (а.с. 22-45), тобто останній має фінансову можливість утримувати дитину.

Відповідно до повного витягу № ВР-004439974 з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_1 станом на 16.07.2024р. до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 47).

Окрім того, як вбачається із листа № 7842 від 30.08.2024р., за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , полковника ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 30 січня 2009р. перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , як переданий з обліку призовників; 22 липня 2024р. пройшов ВЛК та був визнаний тимчасово не придатним до військової служби до 19 грудня 2024р.; правом на відстрочку не користується, бронювання не має, на військову службу по загальній мобілізації не призивався (а.с. 64).

Згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Шлюб відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає приписам ч.ч. 1, 2 ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що учасники справи не бажають перебувати у шлюбі, а примирення між подружжям є неможливим, оскільки з моменту подання спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу пройшов більше, ніж місяць, і жодний із заявників не відкликав свою заяву.

Крім цього, заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягли згоди шляхом укладення нотаріально посвідченого договору про те, з ким із них буде проживати їхній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку участь у забезпеченні умов його життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, і вищевказаний договір не суперечить інтересам малолітнього сина, який, як встановлено судом, проживав разом з батьком ще до укладення даного договору.

За таких обставин по справі, беручи до уваги відсутність заяви про примирення подружжя, наявність письмового нотаріально посвідченого договору про те, з ким буде проживати дитина, відсутність майнових чи інших спорів, суд приходить до висновку про те, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а відтак спільна заява подружжя про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

У ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою отримання статусу «одинокого батька» та використання його у майбутньому.

Чинним законодавством України передбачено значний перелік пільг та переваг для одиноких матерів щодо соціального забезпечення, гарантій трудового законодавства, відпустки, пільг з оподаткування, забезпечення житлом, зокрема, ст. 184 КЗпП України, ст. 19 Закону України «Про відпустки», ст. 45 ЖК України, ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», ст.169 ПК України.

При цьому, у Листі Міністерства праці та соціальної політики України №247/13/116-06 від 06.07.2006р. щодо роз`яснення терміну «одинока мати» зазначено, що для підтвердження факту, що батько не бере участі у вихованні дитини, можуть бути пред`явлені, наприклад, довідка з ЖЕКу про реєстрацію особи за місцем проживання, рішення органів опіки та піклування або суду щодо виховання батьком дитини тощо.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992р. одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.

Відповідно до п. 50 постанови Верховного Суду від 13.06.2018р. по справі №822/2446/17 правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосовування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992р. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», якщо інший із батьків живий і не позбавлений батьківських прав, необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 13.06.2018р. по справі №822/2446/17 колегія суддів дійшла до висновку, що для підтвердження існування статусу «одинокого батька» рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком без вказівки в рішенні суду на самостійний характер виховання батьком та утримання дитини без участі матері є недостатнім.

Таким чином, виходячи від зворотного, для отримання особою статусу «одинокого батька» потрібно рішення суду про розірвання шлюбу та встановлення обставин самостійного виховання і утримання таким батьком дитини без участі матері.

З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку, що на підставі зібраних та досліджених судом доказів в їх сукупності поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відтак, враховуючи, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком необхідно заявнику ОСОБА_1 для отримання статусу одинокого батька та використання його у майбутньому, що не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, беручи до уваги роз`яснення, наведені у Листі Міністерства праці та соціальної політики України №247/13/116-06 від 06.07.2006р., на підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підставна та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі ст.ст. 24, 56, 109, 112, 114-115 Сімейного кодексу України, керуючись постановами Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та № 9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 2-4, 13, 17-19, 76-82, 89-90, 95, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 293-294, 315, 319, 352, 354-355, п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_5 ) про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, та встановлення факту, що має юридичне значення, задоволити.

Шлюб, зареєстрований 01 липня 2013 року Виконкомом Шепарівцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області за актовим записом № 1, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - розірвати.

Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після набрання рішенням законної сили надіслати його до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду безпосередньо або через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: