П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткова)

06 березня 2024року м. Київ

Справа № 758/3838/22-ц

Провадження: № 22-з/824/461/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому заяву адвоката Паська Станіслава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_2 до Служби у справах дітей та сім'ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на укладення договору без дозволу органу опіки та піклування,

у с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказанимпозовом.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від12 вересня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Надано дозвіл на укладення ОСОБА_2 договору дарування належної йому 1/2 частини житлового будинку , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без отримання згоди органу опіки та піклування - Служби у справах сім`ї та дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Пасько С. А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року апеляційну скаргу адвоката Паська Станіслава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 задоволено. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові.

22 лютого 2024 року адвокат Пасько С.А. в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , під час перегляду справи апеляційним судом, понесла відповідні витрати в сумі 21 500 грн та 136 грн витрат на поштові відправлення, що підтверджується належними доказами. Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, просив стягнути судові витрати із позивача.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог частини 4 статті 270 ЦПК України вважала за можливе розглянути заяви про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно вимог частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України кожна із сторін процесу подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно частини 2 зазначеної статті у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду відповідні докази: договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання щодо ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи убачається, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Пасько С.А.на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 27 серпня 2020року.

Адвокат Пасько С.А. в апеляційній скарзі зробив відповідну заяву про те, що докази на підтвердження понесення ним судових витрат на правову допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвокат Пасько С.А. долучив: копію договору про надання правової допомоги від 27.08.2020 року; копію акту виконаних робіт до договору від 27.08.2020 року про надання правничої допомоги адвокатом, квитанції про поштові витрати.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності) та розумності розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України»).

Згідно позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Адвокат Пасько С.А.надав належні докази на підтвердження надання послуг, а саме акт приймання-передачі наданих послуг до договору від 27.08.2020 року, з детальним описом наданих робіт, який підтверджує приймання послуг ОСОБА_1 на суму 21 500 грн.

Згідно п. 3 акту виконаних робіт вартість робіт складає 1 000 грн/год.

З детального опису наданих робіт, що міститься в акті приймання-передачі наданих послуг до договору від 27.08.2020 року, зазначено перелік наступних наданих послуг:

відстеження по сайтах судів м. Києва інформації щодо справ, які стосуються апелянта, усна консультація після встановлення факту розгляду справи та її предмету, суб`єктного складу та стратегії захисту як не залученої особи (3 год.);

підготовка і подання по пошті заяви про залучення до участі у справі (1 год);

підготовка і подання через канцелярію суду заяви про перегляд заочного рішення (2 год);

підготовка і подання через канцелярію суду заяви від 10.10.2023 року та 09.11.2023 року (4 год.);

прибуття до суду для отримання оскаржуваного рішення та постанови по справі (3 год);

підготовка та подання апеляційної скарги (4 год);

підготовка та подання по пошті заяви про сплату судового збору та про розподіл судових витрат (4,5 год), а всього - 21,5 год.

Слід відмітити те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких, саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18 року у справі № 758/6113/19, зазначено, що суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відмова стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив, що такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п.4 ч.3 ст.137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до п.2 ч.3 ст.141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Заперечень щодо розміру заявлених витрат позивачем не висловлено.

В той же час, колегія суддів не в повній мірі погоджується із таким застосуванням коефіцієнту вартості наданих адвокатом послуг, враховуючи наступне.

Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зазначив, «…надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною…».

Визначаючи сукупний розмір зазначених витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачем, застосовуючи наведений правовий висновок у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що такі витрати як: формування правової позиції та надання усної консультації, підготовка і подання через канцелярію суду заяви від 10.10.2023 року та 09.11.2023 року, підготовка та подання по пошті заяви про залучення до участі у справі, не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною, оскільки фактично охоплюються змістом наданої послуги із складання апеляційної скарги.

Зокрема, колегія суддів зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви також не підлягають відшкодуванню.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №914/1564/20 та у додаткових постановах від 20.09.2023 у справі №922/838/22, від 14.09.2023 у справі №911/3076/21, від 06.09.2023 у справі №914/131/22, від 30.08.2023 у справі №911/3586/21, від 25.07.2023 у справі №914/4092/21, від 07.02.2023 у справі №922/4022/20, від 23.08.2022 у справі №909/328/18, від 05.07.2022.

Окрім того, така послуга як «прибуття до суду особисто та отримання копії судового рішення» на переконання колегії суддів, не повинна компенсуватися іншою стороною, оскільки направлення всіх процесуальних документів здійснюється судом засобами поштового або електронного зв`язку, отже, у даному випадку, адвокат діючи на власний розсуд, скористався правом на отримання копії судового рішення особисто.

Такі витрати, як направлення кореспонденції поштовим зв`язком учасникам справи, також не є тимивитратами, які відносяться до надання послуг правничої допомоги.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку про зменшення заявленного розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, з 21 636 грн до 6 000 грн. (21 636 (фактична сума) - 3 000(формування правової позиції та надання усної консультації) - 9 500 (складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів) - 3 000 (прибуття та особисте отримання рішення суду) - 136 (направлення поштової кореспонденції).

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у позові - на позивача (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги адвокат Пасько С.А. сплатив 1488 грн. 60 коп., судового збору у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Отже, апеляційний суд ухвалює у справі додаткове рішення (постанову) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1488 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 260, 270, 368, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Паська Станіслава Антолійовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп та 6 000 (шість тисяч) грн - витрати, понесені на професійну правничу допомогу, а всього 7 488 (сім тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 15 березня 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура