ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/948/23 Номер провадження 22-ц/814/728/24Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.С. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Кравчук Світлана Петрівна, на додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року (повний текст судового рішення складено 15 серпня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову зазначено, що 28 листопада 2021 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали від позивача позику в сумі 55 000,00 грн строком до 28 листопада 2022 року, про що написали власноручно відповідну розписку.

У розписці відповідачами зазначено, що «у разі несвоєчасного повернення коштів, позичальник зобов`язується повернути суми у подвійному розмірі - 110 000,00 грн», а тому сума боргу за договором позики складає 110 000,00 грн.

Крім того, позивач вважає, що за несвоєчасне повернення боргу відповідачі повинні їй сплатити проценти, 3 % річних та інфляційні втрати за користування коштами.

У вказаний строк відповідачі коштів не повернули, на неодноразові звернення позивача з проханням повернути гроші, відповідачі жодним чином не реагують, в результаті чого позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

У зв`язку з вищезазначеним, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 120601,91 грн, з яких: 55 000,00 грн - основного боргу, 55 000,00 грн - передбачених договором штрафних санкцій, 9 363,20 грн - проценти за договором позики, 410,41 грн - 3 % річних, 828,30 грн - інфляційних втрат, а також понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 64363,20 грн, з яких: 55000,00 грн основний борг, 9363,20 грн проценти за договором позики. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 930,70 грн в рівних частках з кожного.

Короткий зміст заяви представника ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення

11 серпня 2023 року представник ОСОБА_3 - адвокат Павличенко В.Г. подав до місцевого суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому заявник прохав суд стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 7000,00 грн судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Заява мотивована тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені місцевим судом частково, а відповідач ОСОБА_3 під час розгляду справи понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Короткий зміст оскаржуваного додаткового рішення

Додатковим рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року заяву представника відповідачів адвоката Павличенка В.Г. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3262,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З додатковим рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року не погодилася ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі позивач прохала суд скасувати додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви представника відповідачів адвоката Павличенка В.Г. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач зазначає, що ані вона, ані її представник не були ознайомлені зі змістом заяви адвоката Павличенка В.Г., оскільки про існування вказаної заяви вони не були проінформовані у зв`язку з тим, що вона не була направлена іншим учасникам справи засобами поштового зв`язку, а також вона відсутня і в особистому кабінеті в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд». Будь-яких заяв чи клопотань з приводу розгляду поданої представником відповідача заяви ОСОБА_1 та її представник до місцевого суду не направляли.

Наголошено, що адвокатом Павличенком В.Г. не доведено достатніми та належними доказами розмір понесених ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу у місцевому суді, оскільки у долучених до відзиву витягах із договорів про надання правничої допомоги не міститься жодної інформації про гонорар адвоката, не надано жодних доказів на підтвердження обсягу наданих послуг та виконаних робіт, їх вартості.

Зауважено на недотриманні представником відповідача вимог частини другої, третьої статті 137 ЦПК України, а також частини восьмої статті 141 ЦПК України, що є підставою для відмови у задоволенні заяви адвоката Павличенка В.Г.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики у сумі 120601,91 грн, що є менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій прохав стягнути з позивача на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, що також є менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, враховуючи, що ціна позову становить 120601,91 грн, а витрати на правничу допомогу 7000,00 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 Верховний Суд зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17 Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частині третій статті 12 ЦПК України та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підсумовуючи, для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у цій справі у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву адвокат Павличенко В.Г. зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат понесених ОСОБА_3 , а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

До відзиву на позовну заяву представником відповідача було долучено, зокрема: витяг із договору про надання правничої допомоги адвоката №8 від 03 травня 2023 року, що укладений між адвокатом Павличенком В.Г. (представник) та ОСОБА_3 (довіритель), який містить виключно відомості про предмет договору, а саме перелік юридичних послуг (а.с. 62); ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_3 адвокатом Павличенком В.Г. (а.с. 64); квитанція від 06 травня 2023 року, у якій зазначено про оплату ОСОБА_3 наданих послуг адвокатом Павличенком В.Г. у розмірі 7000,00 грн (а.с. 65).

Крім того, адвокат Павличенко В.Г. до поданої заяви про ухвалення додаткового рішення долучив опис виконаних робіт, наданих послуг від 11 серпня 2023 року, який містить виключно перелік наданих послуг та дату їх надання (а.с. 152).

Колегія суддів зауважує, що у матеріалах справи відсутні відомості щодо направлення адвокатом Павличенком В.Г. поданої ним заяви про ухвалення додаткового рішення та доданого до неї опису виконаних робіт іншим учасникам справи, що в свою чергу позбавило можливості позивача висловити свої заперечення.

Також аналізуючи подані представником ОСОБА_3 докази понесених витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зауважує, що у них відсутні будь-які відомості про вартість наданих адвокатом послуг, а також порядок обчислення гонорару представника (фіксований розмір, погодинна оплата), що в свою чергу позбавляє можливості суд встановити дійсний розмір понесених відповідачем витрат на правовому допомогу.

Крім того, адвокатом Павличенком В.Г. не надано до місцевого суду детального опису наданих робіт, оскільки опис виконаних робіт, що міститься у матеріалах справи, містить лише інформацію про вид наданої послуги, а також дату її надання, без визначення витраченого часу на її надання (за умови погодинної оплати), а також її вартості, що в свою чергу унеможливлює подання заперечень щодо таких послуг.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що місцевим судом належним чином не було здійснено дослідження поданих представником відповідача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, що в свою чергу призвело до ухвалення передчасного рішення про часткове задоволення заяви адвоката Павличенка В.Г. та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 2, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що з огляду на недоведеність належними та достатніми доказами понесених ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3262,00 грн слід скасувати, а в задоволенні заяви представника відповідачів адвоката Павличенка В.Г. про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі № 240/6150/18 висловлена правова позиція, відповідно до якої судовий збір не сплачується при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення, тобто вирішення тих питань, які не пов`язані з вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.

Оскільки оскаржується додаткове рішення, яке стосується розподілу судових витрат та за подання даної апеляційної скарги не справляється судовий збір, то відсутні правові підстави для розподілу судового збору при розгляді даної апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Кравчук Світлана Петрівна задовольнити.

Додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року скасувати.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_3 адвоката Павличенка Володимира Григоровича про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 березня 2024 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко