Справа № 713/2966/23
Провадження 2/721/43/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької області в складі головуючої судді Стефанко У.Д., за участю секретаря судових засідань Свідунович Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань смт. Путила цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ :

Позивачка звернулась в суд з позовом про зміну способу стягнення аліментів до відповідача ОСОБА_2 .

На обґрунтування позову зазначила, що відповідач являється батьком її дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 гривень.

Влітку 2023 року їй стало відомо про офіційне працвлаштування відповідача та отримання ним стабілього доходу у вигляді грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу під час мобілізації на рівні 40-50 тис. грн. на місяць. Розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача, є недостатнім для гармонійного та повноцінного розвитку дитини, забезпечення усіх її потреб. Визначений в твердій грошовій сумі розмір аліментів є значно меншим від 1/4 частки доходу відповідача, що є несправедливим у відношенні інтересів дитини.

Враховуючи, що відповідач офіційно працює, отримує високий дохід, як військовослужбовець, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, з твердої грошової суми на частку від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

В судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення.

У судове засідання відповідач не з`явився, хоча судом повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Згідно копії рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки вирішено стянувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття (а.с.14-15).

З копії довідкиВеликомихайлівської селищної ради Одеської області №63 виданої 22.02.2024 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.51).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Суд звертає увагу на те, що у позовній заяві не міститься жодного посилання на зазначені обставини, зазначено лише, що розмір аліментів, які сплачує відповідач, не достатній для гармонійного та повноцінного розвитку дитини. Позов ґрунтується цілком на цьому ствердженні, при цьому будь-якого доказу на підтвердження наявності обставин для зміни способу стягнення аліментів позивачем не надано.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З позовних вимог вбачається, що позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, зокрема з твердої грошової суми на стягнення у частці від заробітку (доходу) батька дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обґрунтовуючи даний позов, позивачка вказувала, що від часу призначення аліментів змінились обставини за якими вони призначались, а тому призначений рішенням суду розмір аліментів на даний час є недостатнім.

Тобто, як вбачається з аналізу обґрунтування позову, позивач фактично вказує на необхідність збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

При цьому поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника, позивачу належало доводити передусім зміну матеріального та сімейного стану платника аліментів, а саме наявність у платника відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Так само, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України.

Позивачка на підставу своїх вимог про зміну способу стягнення аліментів зазначає, що від часу призначення аліментів змінились обставини, за якими вони призначались, відповідач офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід у вигляді грошового забезпечення військовослужбовця на рівні 40-50 тис. грн., а тому розмір аліментів на утримання дочки в розмірі 3500 грн. є меншим ніж частки доходу, яку отримує відповідач щомісячно і на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного і повноцінного розвитку дитини.

При цьому будь-яких доказів на підтвердження зміни матеріального стану відповідача чи позивача позовна заява та додані до неї документи не містять.

З досліджених в судовому засіданні доказів наданих позивачкою вбачається, що зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Позивачка звертаючись до суду з даним позовом, мала на увазі саме зміну розміру раніше стягуваних аліментів через зміну способу їх стягнення, що вбачається з підстав позову, зазначених позивачем. В той час як підстави для збільшення аліментів на утримання дітей позивачкою не доведені.

Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивачка не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, вимоги ґрунтувалися на недопустимих у доказуванні припущеннях.

Зокрема, позивачка не довела, що відповідач отримує дохід, який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення здоров`я. Більше того, збільшення витрат позивача на утримання дитини не є обставиною у розумінні ст.192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів.

Суд звертає увагу на те, що у позовній заяві не міститься жодного посилання на зазначені обставини, зазначено лише, що від часу призначення аліментів змінились обставини, за якими вони призначались, відповідач працевлаштований офіційно та отримує стабільний дохід, і що розмір аліментів, які призначені відповідачу судом, не достатній для повного утримання дитини. Однак, як вбачається із рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року, ці обставини були зазначені позивачкою у позовній заяві і були враховані судом при ухваленні рішення. Позов ґрунтується цілком на цьому ствердженні, при цьому будь-якого доказу на підтвердження наявності обставин для зміни способу стягнення аліментів позивачкою не надано. А отже, останньою не доведено зміни матеріального стану відповідача.

Доводи позивачки щодо наявності у неї значних витрат на утримання дитини, пов`язаних з придбанням посібників для навчання, смартфона для забезпечення навчання дитини у дистанційному режимі суд відхиляє, оскільки самі по собі ці обставини без доведення підстав, передбачених статтею 192 СК України, не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Крім того, суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану однієї зі сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Слід вказати, що самі лише посилання на те, що розмір аліментів визначений судом у рішенні від 03 квітня 2023 року є меншим ніж щомісячного доходу, не може слугувати підставою для задоволення позову.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не підлягають до задоволення.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України, й судовий збір, щодо якого позивачка звільнена від сплати при поданні позову, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі ст.ст. 110-112, 113, 114, 180-184, 191,192 СК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 89, 141, 258-265, 274-279, 280, 354, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Судові витрати (судовий збір) у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду.

Сторони у справі:

Позивачка: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Уляна СТЕФАНКО