Номер провадження: 22-ц/813/2225/24
Справа № 501/1469/23
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 липня 2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.10.2020 в сумі 44 852,30 грн., яка виникла станом на 13.02.2023 року та судові витрати.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим 28.10.2020 року підписала заяву та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому змінювався (збільшувався).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифам банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Відповідач як власник карткового рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Представник позивача вказує в позові, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 13.02.2023 виникла заборгованість в сумі 44 852,30 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 36 500,41 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками 8 351,89 грн., 0,00 - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, нарахована пеня - 0,00 грн., нарахована комісія 0,00 грн.

Оскільки у добровільному порядку відповідач борг не повертає, банк звернувся з цим позовом до суду.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13 липня 2023 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором №б/н від 28.10.2020 станом на 13.02.2023 в розмірі 35 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 липня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі. Крім того зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт не погоджується також з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 35 000 грн та посилається на те, що ним надано достатньо доказів на підтвердження свого права на стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 36 500, 41 грн, що відповідає вимогам ст. 76-80 ЦПК України.

В обгрунтування поданої апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що: 1) з моменту підписання фізичною особою заяви між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. Між сторонами були узгоджені усі істотні умови договору; 2) Банк зазначає, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах, а саме в заяві позичальника, умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах з якими позичальник ознайомився, про що свідчить підпис на самій заяві, а відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, оскільки суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них; 3) при встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався п.п.3.2, п.3.3. договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку; 4) позивач зазначає, що картка ОСОБА_1 була перевипущена та відповідач отримав нові картки з подовженим строком дії. Активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчать про укладання сторонами кредитного договору. Крім того з виписки по картковим рахункам та розрахунку заборгованості чітко вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав наявну заборгованість; 5) Банк також посилається на те, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки, що відображено у заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 28.10.2020 року, яка підписана особисто відповідачем, а також в паспорті споживчого кредиту, підписаного також ОСОБА_1 ; 6) крім того в поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ним надано достатньо доказів на підтвердження свого права на стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 36 500, 41 грн, що відповідає вимогам ст. 76-80 ЦПК України. З огляду на вказане, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні позову, не врахував вищевказані обставини та звільнив відповідача від відповідальності за укладеним договором з одних лише формальних міркувань.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що ціна позову у вказаній справі є менше ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 263ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі кредитного ліміту в сумі 35 000 грн., суд першої інстанції посилався на те, що вказана сума підтверджується довідкою та випискою по особистому рахунку відповідача, які наявні в матеріалах справи та підтверджують факт збільшення кредитного ліміту з 600 грн. до 35 000 грн., а тому саме в такому розмірі повинно стягуватися тіло кредиту з ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що з наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку вбачається, що банк обраховував проценти за користування кредитом за різними ставками: 40,8 % річних, 42,00% річних, що не відповідає довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду». Також суд першої інстанції зазначив, що підстави для стягнення із відповідача на користь банку пені та штрафу (процентної складової) відсутні, оскільки такі суми розраховані банком з урахуванням розміру процентів за ставками, що не були погоджені сторонами.

Однак апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим 28.10.2020 підписала заяву № б/н та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифам банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.

На підтвердження факту укладення кредитного договору, АТ КБ «Приватбанк» додатково до заяви від 28.10.2020 року надав розрахунок заборгованості, виписку про рух коштів, довідку про зміну умов кредитування за обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , довідку про надання кредитної картки «Універсальна», витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Витяг з протоколу засідання правління Приватбанку про внесення змін і доповнень до Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до поданої до суду довідки АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 була видана наступна картка: картка Універсальна № НОМЕР_1 , дата відкриття 28.10.2020, з терміном дії по 09/24 (а.с.26).

Банком до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 28.10.2020 року станом на 13.02.2023, становить у розмірі 44 852, 30 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 36 500,41 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками 8 351,89 грн., 0,00 - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, нарахована пеня - 0,00 грн., нарахована комісія 0,00 грн.

Також банком до позову долучено виписку за договором на ім`я ОСОБА_1 з якої вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами, знімала кошти в банкоматах, частково погашала наявну заборгованість та продовжувала користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці. Крім того з виписки вбачається, що відповідач порушувала умови договору, бо не сплачувала обов`язкові платежі у встановлені строки. Розрахунок заборгованості та виписка про рух коштів по картці відповідача підтверджують факт несвоєчасного повернення нею коштів банку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

На підтвердження того, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами , а також розмір процентної ставки позивачем надано до суду заяву про приєднання до умов та правил надання послуг від 28.10.2020 року, яка підписана особисто відповідачем.

Дослідивши вказану заяву, апеляційний суд встановив, що сторони погодили:

Тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія;

Валюта-гривня;

Мета отримання кредиту споживчі цілі;

Спосіб та строк надання кредиту-безготівковим шляхом;

Тип процентної ставки фіксована;

Кількість та розмір платежів, періодичність внесення.

В заяві зазначено, що повернення здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта, у тому числі за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. + комісія, щомісячно; у разі прострочення з 31-го дня 10% від заборгованості; у разі прострочення з 181-го дня 100% від заборгованості.

Базова процентна ставка: 42% - для карт Універсальна;

Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту, відсотків річних 84 % для карт Універсальна.

Також в заяві зазначені права та обов`язки клієнта.

Таким чином з заяви про приєднання до умов та правил надання послуг від 28.10.2020 року вбачається, що сторони погодили базову процентну ставку, яка для карт Універсальна складає 42%, а в разі невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту, відсотків річних 84 % для карт Універсальна. Вказана заява підписана особисто відповідачкою 28.10.2020 року, про що свідчить її підпис у заяві.

Дослідивши розрахунок заборгованості, апеляційний суд встановив, що АТ КБ «Приватбанк» при обчисленні заборгованості за простроченими відсотками використав базову процентну ставку в розмірі 42 %, крім того нарахована заборгованість не виходить за межі дії строку кредитної карти, оскільки розрахунок проведено Банком станом на 13.02.2023 року, а строк дії картки дійсний до 09/24. Крім того в матеріалах справи наявний витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які також підписані відповідачем по справі, що свідчить про те, що ОСОБА_1 була в повному обсязі проінформована Банком про умови надання кредиту, сторонами були досягнуті усі істотні умови договору.

Таким чином, зважаючи на те, що матеріали справи містять належні докази того, що під час підписання заяви про приєднання до умов та правил надання послуг від 28.10.2020 року, відповідачка ознайомилася з умовами кредитування в частині сплати відсотків за користування кредитом, таким чином суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у стягненні заборгованості за простроченими відсотками.

Отже, банк має право на стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8 351,89 грн.

За таких обставин, рішення суду в частині відмови у позові про стягнення відсотків підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог Банку і стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку відсотків за користування кредитом в розмірі 8351,89 грн.

Що стосується стягнення судом першої інстанції з ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором №б/н від 28.10.2020 року в розмірі 35 000 грн., апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що стягненню підлягає сума у розмірі 35 000 грн., що підтверджується довідкою та випискою по особистому рахунку відповідача, які наявні в матеріалах справи та підтверджують факт збільшення кредитного ліміту з 600 грн. до 35 000 грн.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 вбачається, що кредитний ліміт відповідача поступово збільшувався і станом на 29.09.2021 року він склав 35 000 грн.

З наданої банком виписки про рух коштів та здійсненні операції по кредитним карткам вбачається, що відповідач активно користувалася послугами банку, знімала кошти в банкоматах, частково погашала наявну заборгованість та продовжувала користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці. Крім того з виписки вбачається, що відповідач порушувала умови договору, бо не сплачувала обов`язкові платежі у встановлені строки.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором про надання банківських послуг, станом на 13.02.2023, заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 28.10.2020 року становить у розмірі 44 852, 30 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 36 500,41 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками 8 351,89 грн., 0,00 - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, нарахована пеня- 0,00 грн., нарахована комісія 0,00 грн.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Таким чином, виписка по картковому рахунку є належним доказом щодо заборгованості за тілом кредиту.

Подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року (справа № 200/5647/18).

З огляду на те, що відповідач порушувала умови договору, оскільки несвоєчасно сплачувала обов`язкові платежі у встановлені строки, вказане спричинило перевищення тіла кредиту над розміром встановленого кредитного ліміту.

Заборгованість за тілом кредиту складається з поточної заборгованості (в розрахунку заборгованості це графа «Тіло кредита поточне») та простроченої (в розрахунку заборгованості це графа «Тіло кредита прострочене»).

Платіж за умовами договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою.

Прострочений кредит це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернуті у строк, передбачений договором.

Тобто, якщо позичальник своєчасно не повертає заборгованість за фактично використаними кредитними коштами (поточним тілом кредиту), така заборгованість стає простроченою та відображується у відповідній колонці розрахунку заборгованості.

Дослідивши розрахунок заборгованості, апеляційним судом встановлено, що станом на 13.02.2023 року прострочене тіло кредиту становить 36500,41 грн.

Позивач, звертаючись до суду, просив стягнути заборгованість у розмірі 36500,41 грн.

Виписка з рахунку відповідача не містить доказів повернення заборгованості за фактично використаними кредитними коштами (поточним тілом кредиту), тому така заборгованість стає простроченою.

Отже, розмір простроченого тілу кредиту підтверджується випискою з рахунку відповідача та поданим розрахунком заборгованості.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення тіла кредиту, суд першої інстанції не належним чином дослідив наявні в матеріалах справи докази, та, як наслідок дійшов не правильного висновку про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 35 000 грн., оскільки в даному випадку розмір тіла кредиту збільшилося до 36 500, 41 грн. за рахунок простроченого. Крім того апеляційний суд зазначає, що заборгованість боржником не спростована.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно доположень п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, із скасуванням оскаржуваного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13.07.2023 року та ухваленням нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, зважаючи, що апеляційна скарга Банку підлягає задоволенню, з відповідачки на користь скаржника також підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 4026 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» -задовольнити.

Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, , розрахунковий рахунок НОМЕР_3 , МФО №305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.10.2020 року, яка станом на 13.02.2023 року становить 44 852, 30 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 36 500,41 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8 351,89 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, , розрахунковий рахунок НОМЕР_3 , МФО №305299) судовий збір у загальному розмірі 6710 гривень, який складається із судового збору за подання позову до суду у розмірі 2 684 грн та судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4026 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 п.2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.М.Таварткіладзе

Судді: С.О.Погорєлова

А.П.Заїкін