РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року

м. Рівне

Справа № 559/2094/23

Провадження № 22-ц/4815/97/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

з участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої дії адвокат Нікольченко Борис Борисович, до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання іпотеки припиненою та припинення обтяжень,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка просить визнати припиненою іпотеку за Договором іпотеки №122Д-1 від 19.04.2007, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник Акціонерне товариство «Сенс Банк») та нею, припинити обтяження майна та виключити з відповідних реєстрів записи про це, стягнути з відповідача судові витрати. Обґрунтовує тим, що заборгованість за Договором кредиту №122Д від 19.04.2007 стягнута згідно рішення суду №559/3619/14-ц від 04.02.2015, а постановою державного виконавця від 23.03.2023 виконавче провадження №48023127 закрито в зв`язку з повною оплатою боргу в солідарному порядку ОСОБА_3 . Згідно п.3.2. Договору іпотеки право іпотеки припиняється виконанням зобов`язань за Договором кредиту №122Д від 19.04.2007. Але хоч кредитної заборгованості перед банком немає, банком не було вчинено дій щодо припинення іпотеки в зв`язку з повним погашенням боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою, що створює перешкоди в розпорядженні належними житловим будинком та земельною ділянкою. Державна реєстрація припинення цієї іпотеки не проведена та не знято заборони відчуження з предмета іпотеки, хоча згідно ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Банк не вживає заходів для здійснення державної реєстрації припинення іпотеки відповідно ст. 4 Закону. Тому звертається за судовим захистом.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 жовтня 2023 року вирішено позов задовольнити: визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором №122Д-1 від 19.04.2007, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Дубенського нотаріального округу Бадаліс Ж.П. та зареєстрованим в реєстрі за №2052, такою, що припинена.

Припинити обтяження майна та виключити з Державного реєстру іпотек запис №4837845 від 26 травня 2009 року про реєстрацію іпотеки нерухомого майна: будинку, житлового з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстром №18328931, земельної ділянки загальною площею 0,053 га, кадастровий номер 56:216:854:00:01:005:000, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вчиненого приватним нотаріусом Бадаліс Ж.П. на підставі договору іпотеки №2052 від 19.04.2007 та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону на нерухоме майно №4837779 від 19.04.2007, а саме земельну ділянку з кадастровим номером 56:216:854:00:01:005:000, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 накладену приватним нотаріусом Бадаліс Ж.П. на підставі договору іпотеки №2052 від 19.04.2007.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

У поданій апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню через неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази сплати заборгованості на рахунок банку, а наявність судового рішення про стягнення боргу не виключає можливості задовольнити вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Водночас зауважує, що перерахунок коштів на рахунок грошових коштів відбувалось в гривні, однак невиконані зобов`язання виникли в іноземній валюті, відтак таке виконання не може вважатись належним.

Крім того стверджує, що іпотекою забезпечується можливість стягнення нарахувань в порядку ст. 625 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.06.2023, іпотека, реєстраційний номер 4837845, зареєстрована 26.06.2009 приватним нотаріусом Бадаліс Ж.П., об`єкт обтяження: будинок з господарськими будівлями: АДРЕСА_1 та земельна ділянка кадастровий номер 56:216:854:00:01:005:0001, не припинена, та заборона на нерухоме майно №4837779 від 19.04.2007, а саме земельну ділянку з кадастровим номером 56:216:854:00:01:005:000, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 накладену приватним нотаріусом Бадаліс Ж.П. на підставі договору іпотеки №2052 від 19.04.2007, не припинена (а.с.19-21).

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

Підстави припинення іпотеки передбачені статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її з інших підстав, передбачених законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Після сплати боржником перед банком боргу у повному обсязі кредитний договір припиняється у зв`язку з виконанням боржником зобов`язання за кредитним договором, а отже і припиняється дія всіх забезпечувальних договорів.

Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/26402/20, від 30 листопада 2022 року у справі № 585/2333/21, від 11 вересня 2023 року у справі № 645/6370/20 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разів фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з постановою старшого державного виконавця Дубенського відділу державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рикун Н.М. від 23.03.2023, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №559/31619 від 03.03.2015 закінчено, борг сплачено в солідарному порядку ОСОБА_3 (а.с.18).

Враховуючи встановлені обставини колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про доведеність позивачем факту виконання основного зобов`язання.

Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом пункту 1.1 іпотечного договору від 19 квітня 2007 року вбачається, що цей Договір забезпечує виконання Іпотекодавцем зобов`язань, що випливають з наступного договору кредиту №122Д від 19 квітня 2007 року, укладений між Іпотекодержателем та Позичальником ОСОБА_4 , за умовами якого позичальник зобов`язана повернути Іпотекодержателю отриманий Кредит в розмірі заборгованості 6000,00 (шість тисяч) доларів США 00 центів, з кінцевим терміном погашення до 18 квітня 2022 року, сплачувати нараховані відсотки за його користування і можливі пеню та штрафні санкції у розмірах та у випадках, передбачених Договором кредиту і цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги.

Вимоги за статтею 625 ЦК України є заходами цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, визначеної законом, а не неустойкою (штрафні санкції).

Договір кредиту №122Д від 19.04.2007 до справи не долучено та він не був предметом дослідження, а умовами іпотечного договору не передбачено покриття вимог кредитора, які нараховуються в порядку статті 625 ЦК України, за рахунок предмета іпотеки, а тому доводи апелянта фактично спрямовані на ревізування судового рішеннясправі №559/3619/14-ц, що набрало законної сили.

В постанові Верховного Суду від 25 вересня 2023 року в справі № 755/15505/21 (провадження № 61-7121 св 23) викладено правовий висновок, що за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється.

Матеріалами справи підтверджується, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №122Д від 19.04.2007 року, рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04.02.2015 стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач, 133268,87 грн., зокрема тіло кредиту та відсотки за його користуванням, які були встановлені кредитним договором, а не в порядку ст.625 ЦК України,без стягнення пені. (а.с. 52-53). Тобто Банк погодився з визначеною судом у справі №559/3619/14-ц сумою заборгованості та рішення суду не оскаржував. Після набрання згаданим Рішенням законної сили 23.02.2015 року, вимог в порядку ст.625 ЦК України щодо нарахування втрат в зв`язку з невиконанням рішення, у строки встановлені законом банк не заявляв.

Отже, виходячи з наведеного, на момент виконання згаданого рішеннясправі №559/3619/14-ц, вимог кредитора в порядку ст.625 ЦК України заявлено не було, а тому іпотека припинилась.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.