Справа № 509/6700/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в с-щі Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання неправомірним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2020 року ОСОБА_1 в особі представника звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, в якій після збільшення позовних вимог просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Дальницької сільської ради 48 сесії VI скликання № 1369-VI від 07.09.2015 року "Про надання громадянину України ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність";

- визнати незаконним та скасувати рішення Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області 10 сесії V скликання № 451-VII від 05.10.2018 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. України ОСОБА_2 у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)" та похідну від нього державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,25 га за кадастровим номером :03:001:2279 (номер запису про право власності/довірчої власності: 28893158), що здійснена державним реєстратором Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Бадьорною Крістіною Юріївною 09 листопада 2018 року.

Позовна заява обґрунтовується тим, що в спірному рішенні Дальницької сільської ради 48 сесії VI скликання № 1369-VI від 07.09.2015 року "Про надання громадянину України ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" зазначено, що ОСОБА_2 надається "дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), із земель запасу житлової та громадської забудови, за адресою: АДРЕСА_1 ."

Однак, виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку відбувалось із земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ". Однак поштової адреси " АДРЕСА_1 " взагалі на той час не існувало.

Спільні користувачі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться в їх користуванні починаючи з 1980 року ( ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , його спадкоємець ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ), - ніколи не звертались до Дальницької сільської ради із заявами про добровільну відмову від користування земельною ділянкою (зменшення її розміру).

Таким чином, підстави і формулювання рішення Дальницької сільської ради 48 сесії VI скликання № 1369-VI від 07.09.2015 року "Про надання громадянину України ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" не відповідають дійсності, що свідчить про незаконність цього рішення в цілому.

Рішенням Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області 10 сесії V скликання № 451-VII від 05 жовтня 2018 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. України ОСОБА_2 у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)" ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, в тому числі: рілля 0, 2377 га, землі під житловою забудовою 0,0123 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибної ділянки) що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та за якою визначений кадастровий номер: :03:001:2279 (копія рішення додається).

На підставі цього рішення державним реєстратором Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Бадьорною Крістіною Юріївною 09 листопада 2018 року була проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,25 га за кадастровим номером :03:001:2279 (номер запису про право власності/довірчої власності: 28893158).

Представник позивачки вважає, що рішення Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області 10 сесії V скликання № 451-VII від 05.10.2018 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. України ОСОБА_2 у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)" та похідна від нього державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,25 га за кадастровим номером :03:001:2279 (номер запису про право власності/довірчої власності: 28893158), що здійснена державним реєстратором Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Бадьорною Крістіною Юріївною 09 листопада 2018 року відповідно являються також незаконними, та підлягають скасуванню.

Від представника позивачки адвоката Робул А.А. 27 серпня 2024 року через канцелярію суду надійшла заява про слухання справи у відсутність сторони позивача.

Представник відповідача Дальницькоїсільської ради Одеського району Одеської області Панчук А.Д. 29 липня 2024 року через систему «Електронний суд» направив до суду заяву про вступ у справу в якості представника, в якій крім іншого просив судові засідання проводити без участі представника Дальницької сільської ради. Також просив прийняти рішення за наявними у справі матеріалами в т.ч. шляхом врегулювання спору за участю судді та укладення мирової угоди.

Від відповідача ОСОБА_2 і третьої особи ОСОБА_3 за весь час розгляду справи письмових заяв, заперечень пояснень або клопотань до суду не надходило, в підготовче судове засідання також не з`являлись. Про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Про поважність причин неявки до суду не повідомляли.

01 листопада 2022 року до канцелярії суду надійшла заява представника ОСОБА_2 адвоката Атаманчук Н.С., якою вона повідомила суд, що 01.11.2022 року Договір про надання правової (правничої) допомоги між ОСОБА_2 та АО «Акуліч та партнери» було розірвано. Додано копію Додаткової угоди про розірвання договору.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

До 17.10.1979 р. будинок за адресою: АДРЕСА_1 " належав ОСОБА_6 . Також в її користуванні було 0,5 га земельної ділянки.

Після смерті ОСОБА_6 .10.1979 р. право власності на будинок і право користування земельною ділянкою успадкували ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (разом 50%) та ОСОБА_9 (50%).

03.10.1980 ОСОБА_10 та ОСОБА_8 продали свою половину домоволодіння ОСОБА_4 .

27.11.2007 року ОСОБА_4 отримав за рішенням виконкому Дальницької сільської ради дозвіл на оформлення права власності на 64/100 будинку за адресою: АДРЕСА_1 ".

25.03.2008 року ОСОБА_1 отримала за рішенням виконкому Дальницької сільської ради на оформлення права власності на 36/100 будинку за адресою: АДРЕСА_1 ".

Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 отримав у спадщину 64/100 будинку за адресою: АДРЕСА_1 ".

Право власності на недобудований будинок за адресою: АДРЕСА_1 " ОСОБА_2 отримав за рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.02.2015 по справі № 509/5827/14-ц.

17.08.2015 ОСОБА_2 подарував своєму брату ОСОБА_3 за договором дарування 64/100 будинку за адресою: АДРЕСА_1 ".

Рішенням Дальницької сільської ради 48 сесії VI скликання № 1369-VI від 07.09.2015 ОСОБА_2 був наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), із земель запасу житлової та громадської забудови, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дальницької сільської ради № 451-VII 10 від 05.10.2018 у власність ОСОБА_2 була передана земельна ділянка загальною площею 0,250 га для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибної ділянки) із земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_11 ) є спадкоємицею у розмірі 1/2 спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме будинку номер АДРЕСА_1 , за яким рахувалась земельна ділянка площею 0,50 га. Це підтверджується копією запису з Погосподарської книги № 2 рахунок № 132 по земельно-шнуровій книзі № 129, яку Дальницька сільська рада надала на адвокатський запит № 157 від 23.04.2019 адвокату Піліпчук І.Г.

На дату смерті ОСОБА_6 і прийняття залишеної нею спадщини її спадкоємцями в Україні діяв Земельний кодекс Української РСР від 08.07.1970 року (надалі Земельний кодекс 1970 року). Статтею 5 цього Кодексу встановлено, що право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад депутатів трудящих.

Право ОСОБА_6 на користування земельною ділянкою площею 0,50 га було засвідчено відповідно до Закону, а саме записом в Погосподарській книзі № 2 рахунок №132 по земельно-шнуровій книзі № 129.

Згідно статті 50 Земельного кодексу 1970 року землі сільськогосподарського призначення надаються громадянам для ведення особистого господарства без застосування найманої праці в безстрокове користування.

Статтею 25 Земельного кодексу 1970 року передбачено, що припинення права користування земельною ділянкою або зменшення її розмірів може мати місце лише у випадках, прямо передбачених законом.

Так, статтею 36 Земельного кодексу 1970 року передбачено, що право громадян на користування наданою земельною ділянкою підлягає припиненню відповідно повністю або частково у випадках: 1) добровільної відмови від користування земельною ділянкою; 2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; 3) переселення в інше постійне місце проживання всіх членів двору або сім`ї; 4) припинення трудових відносин, у зв`язку з якими було надано службовий наділ, за винятком випадків, передбачених статтею 134 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством СРСР і Української РСР; 5) смерті всіх членів двору або сім`ї; 6) виникнення необхідності вилучення земельної ділянки для державних або громадських потреб.

Право користування земельною ділянкою може бути припинене у випадках вчинення громадянином дій, передбачених статтею 169 цього Кодексу, а також при невикористанні протягом двох років підряд земельної ділянки або використанні її не відповідно до тієї мети, для якої вона надана.

Припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини першої і частиною другою цієї статті, провадиться за рішенням (постановою) органів, які надали земельні ділянки, а у випадках, передбачених пунктом 6 цієї статті, - за рішенням (постановою) органів, які мають право вилучати земельні ділянки.

З 15.03.1991 року по 01.01.2002 року земельні правовідносини в Україні регулювались Земельним кодексом України від 18.12.1990 року (надалі Земельний кодекс 1990 року).

Статтею 27 Земельного кодексу 1990 року передбачено, що право володіння або право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється Радою народних депутатів у випадках: 1) добровільної відмови від земельної ділянки; 2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; 3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства; 4) використання землі не за цільовим призначенням; 5) нераціонального використання земельної ділянки. Для земель сільськогосподарського призначення це виражається у рівні врожайності нижчому від нормативного (за кадастровою оцінкою), який встановлюється районними, міськими Радами народних депутатів виходячи з конкретних місцевих умов. Показники нераціонального використання земель іншого призначення визначаються районними, міськими Радами народних депутатів виходячи із додержання землеволодільцем або землекористувачем затвердженого у встановленому порядку проекту використання території, щільності забудови тощо; 6) використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості грунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки; 7) систематичного невнесення земельного податку протягом строків, встановлених законодавством Української РСР, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди; 8) невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і двох років - для несільськогосподарського виробництва; 9) вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу.

Пункти 5 і 8 частини першої цієї статті не поширюються на право володіння землею громадян, які ведуть селянське (фермерське) господарство, протягом трьох років з часу надання земельної ділянки.

Право володіння або право користування землею може бути також припинено у випадках, зазначених у статті 114 цього Кодексу.

Право користування орендованою землею припиняється також при розірванні договору оренди землі у випадках, передбачених законодавством Української РСР.

Законодавством Української РСР може бути передбачено й інші випадки припинення права володіння, права користування землею та оренди землі.

Припинення права володіння або права користування землею у випадках, передбачених пунктами 1-8 частини першої і частиною третьою цієї статті, провадиться у межах населених пунктів відповідною Радою народних депутатів, за межами населених пунктів - сільською, селищною, районною, міською Радою народних депутатів, а у випадку, передбаченому пунктом 9 цієї статті, - за рішенням Ради народних депутатів, що має право вилучати земельні ділянки.

З 01.01.2002 року по цей час земельні відносини регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 року (надалі Земельний кодекс України).

Статтею 141 Земельного кодексу України станом на 2015 рік передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Представник позивачки адвокат Робул А.А. 15 та 20 липня 2022 року звернувся з адвокатськими запитами до Дальницького сільського голови Крутюка Сергія Івановича з проханням надати відповіді на наступні питання:

1.З якого часу за власником будинку незавершеного будівництва АДРЕСА_1 значилась у фактичному користуванні земельна ділянка площею 0,25 га (або іншою) до прийняття рішення Дальницькою сільською радою № 1369-VI від 07 вересня 2015 "Про надання громадянину України ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" та якими документами це підтверджується?

2.Чи зменшилась в результаті надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 земельна ділянка площею 0,50 га, яка перебувала в спільному користуванні співвласників будинку АДРЕСА_1 ? Якщо так, то коли це відбулось і на скільки вона зменшилась?

3.Чи приймалось протягом 1979 2015 років органами місцевого самоврядування Дальницької територіальної громади, зокрема Дальницькою сільською радою або сільським головою нормативно-правові акти (рішення сільської ради, розпорядження сільського голови), про припинення права користування, зменшення розміру або вилучення частки земельної ділянки загальною площею 0,50 га, що знаходилась в спільному фактичному користуванні співвласників будинку АДРЕСА_1 ?

4.Які правові підстави існують у Дальницької сільської ради обраховувати площу земельної ділянки, яка перебуває в спільному користуванні співвласників будинку АДРЕСА_1 в розмірі 0,3174 га та якими нормативно-правовими актами це встановлено?

01 серпня 2022 року Дальницький сільський голова ОСОБА_12 листом вих. № 1115 надав відповідь на ці адвокатські запити, з якої убачається зокрема те, що "виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , відбувалось із земельної ділянки приблизною загальною площею 0,7594 га (відповідно до плану земельної ділянки складеному за результатами кадастрової зйомки виконаної ПП "Фаренгейт-Овідій" по фактичному користуванню) за адресою: АДРЕСА_1 ".

В рішенні Дальницької сільської ради 48 сесії VI скликання № 1369-VI від 07.09.2015 року "Про надання громадянину України ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" зазначено, що ОСОБА_2 надається "дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), із земель запасу житлової та громадської забудови, за адресою: АДРЕСА_1 ."

Матеріали справи не містять доказів, що спільні користувачі земельної ділянки, яка знаходиться в їх користуванні за адресою: АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , його спадкоємець ОСОБА_2 та новий власник ОСОБА_3 ) звертались до Дальницької сільської ради із заявами про добровільну відмову від користування земельною ділянкою (зменшення її розміру).

Дальницька сільська рада Одеського району Одеської області не надала доказів існування законних рішень в розумінні Земельного кодексу України про вилучення у користувачів цієї земельної ділянки або зменшення її розміру, припинення права користування, переведення її частки у землі запасу житлової та громадської забудови.

Таким чином, підстави рішення Дальницької сільської ради 48 сесії VI скликання № 1369-VI від 07.09.2015 року "Про надання громадянину України ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" спростовуються листом Дальницького сільського голови ОСОБА_12 від 01 серпня 2022 року вих. № 1115.

Також, в подальшому Дальницька сільська рада Овідіопольського району Одеської області 10 сесії VIІ скликання 05 жовтня 2018 року прийняла похідне рішення № 451-VII, яким затвердила проект землеустрою та передала безоплатно у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,250 га для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибну ділянку) із земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не маючи правових підстав для вилучення її з законного користування ОСОБА_1 та ОСОБА_13 .

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи№ 520/15284/17, провадження № 61-2368св21 зазначив, що дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина другастатті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах(частина третястатті 13 ЦК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Також слід зазначити, що згідно зістаттею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою устатті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення поданого позову.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимогист. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,158,258,259,265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання неправомірним та скасування рішення задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Дальницької сільської ради 48 сесії VI скликання № 1369-VI від 07.09.2015 року "Про надання громадянину України ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність".

Визнати незаконним та скасувати рішення Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області 10 сесії V скликання № 451-VII від 05.10.2018 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. України ОСОБА_2 у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)" та похідну від нього державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,25 га за кадастровим номером :03:001:2279 (номер запису про право власності/довірчої власності: 28893158), що здійснена державним реєстратором Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Бадьорною Крістіною Юріївною 09 листопада 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Суддя: Кочко В.К.