УХВАЛА

14березня 2024 року

м. Київ

справа № 752/8895/21

провадження № 61-3199ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 . від імені якого діє адвокат Грицаєнко Олена Павлівна, на постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5 , про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , звернулися до суду з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо

предмета спору, - ОСОБА_5 , у якому просили стягнути солідарно з

відповідачів майнову шкоду: на користь ОСОБА_2 у розмірі 19 993,60 грн, ОСОБА_3 - у розмірі 19 993,60 грн, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 - у розмірі 59 980 грн, а також моральну шкоду по 10 000 грн на користь кожного з позивачів, а всього 129 967,20 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 червня 2023 року позовні вимогиОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , задоволено частково. Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» матеріальну шкоду: на користь ОСОБА_2 у розмірі 19 993,60 грн, ОСОБА_3 у розмірі 19 993,60 грн, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього

ОСОБА_4 , у розмірі 59 980 грн. Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» моральну шкоду: на користь ОСОБА_2 у розмірі 2 000 грн, ОСОБА_3 у розмірі

2 000 грн, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 ,

у розмірі 2 000 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року апеляційну скаргу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» задоволено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 червня 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, якимпозовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 19 993,60 грн та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 19 993,60 грн та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , матеріальну шкоду у розмірі 59 980 грн та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій 26 лютого 2024 року, ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Грицаєнко О. П., просить скасувати постановуКиївського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року та залишити в силі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 червня 2023 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Застосування передбаченого законодавством вартісного порогу для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд Верховного Суду, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Ціна позову у цій справі складає 129 967,20 грн (матеріальна шкода -

99 967,20 грн і моральна шкода - 30 000 грн), що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час подання касаційної скарги (250 х 3 028 грн = 757 000 грн).

Отже судове рішення у цій справі за загальним правилом не підлягає касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзіОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Грицаєнко О. П., зазначає, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для заявниката становить значний суспільний інтерес.

На обґрунтування фундаментального значення питань, вирішених у цій справі, для формування єдиної правозастосовчої практики заявник посилається на невідповідність висновків апеляційного суду висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 638/9832/15-ц та від 07 лютого 2019 року у справі № 639/101/17, а також порушення принципу правової визначеності щодо розмежування зон відповідальності управителя багатоквартирного будинку та власника відповідної квартири.

Однак, з тексту оскаржуваного судового рішення апеляційного суду вбачається, що підставою для покладення на ОСОБА_1 обов`язку з відшкодування шкоди, внаслідок залиття квартири, стало недоведеність останнім в порядку частини другої статті 1166 Цивільного кодексу України того, що пошкодження труби сталося не з його вини, не в межах його квартири та після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка, тобто у зв`язку з несправністю саме внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, обов`язок утримання яких в належному технічному стані покладено на управителя.

Зазначене відповідає сформованій у Верховному Суді практиці вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття, наведеної, зокрема, у постановах від 10 травня 2018 року у справі № 683/3628/16-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 12518/16-ц, від 11 березня 2021 року у справі № 488/4653/18, а також не суперечить правовим висновкам, викладеним у наведених заявником постановах Верховного Суду, у яких судами встановлено, що залиття квартири сталось через несправність внутрішньобудинкових систем багатоквартирного житлового будинку.

Доводи касаційної скарги значною мірою стосуються незгоди з наданою судом апеляційної інстанції оцінкою наявним у матеріалах справи доказам, які підтверджують причини залиття квартири. Водночас, повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи по суті та переоцінки доказів.

Незгода заявника з висновком суду апеляційної інстанції не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

Також заявником не доведено, щоця справа має виняткове значення для нього та становить значний суспільний інтерес.

Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову,

що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскількиОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Грицаєнко О. П., подав касаційну скаргу на судове рішення, що згідно з положеннями ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 . від імені якого діє адвокат Грицаєнко Олена Павлівна, на постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5 , про відшкодування збитків.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович