Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/367/24

23 квітня 2024 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О.О., секретаря судового засідання Двібородчин І.В. за участі відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Богородчани цивільну справу за позовною заявою представника адвоката Головатюка Івана Миколайовича , який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди ,

в с т а н о в и в:

08 березня 2024 року представник - адвокат Головатюка Івана Миколайовича, в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення із відповідача на свою користь моральної шкоди у розмірі 46900 грн.

Після отримання інформації, щодо місця реєстрації відповідача, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 187 ЦПК України, ухвалою суду 12 березня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року було закрито підготовче провадження справа призначена до судового розгляду.

В позові зазначено, що 03 липня 2023 року о 17 годині 15 хвилин перебуваючи у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу позивача ОСОБА_2 , чим порушив його особисті немайнові права, що полягають у приниженні честі, гідності та ділової репутації.

За вказаним фактом він звернувся до поліції та на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

18 вересня 2023 року по судовій справі №338/1423/23, винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 119 грн.

Через чисельні образи із сторони відповідача, що полягали у висловлюваннях нецензурного характеру в підвищеному тоні, в місці громадського характері за присутності сторонніх осіб, позивач втратив спокій, постійно перебуває у стресі та занепокоєному стані, присутня підвищена дратливість, стан здоров`я погіршився, спостерігається періодичний виражений біль у спині.

На підстав вищевказаних симптомів позивач звернувся до медичного закладу КНП «Богородчанська Центральна лікарня» і якій йому було видано електронний рецепт на придбання лікарського засобу опіпрамол для лікування генералізованого тривожного розладу або соматофорного розладу.

Через певний проміжок часу симптому що попередньо турбували позивача відновились і він вимушений був звернутись до КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» де йому постановлено діагноз соматофорний розлад та призначено лікування упродовж 9 місяців лікарським засобом - брінтеллікс 5 мг з подальшим оглядом лікарем-психіатром.

В зв`язку із цим він перебуває на амбулаторному лікуванні у психіатричному кабінеті КНП «Богородчанська Центральна лікарня».

Позивач працює на 0,5 ставки посади лікаря-ендоскопіста консультативно -діагностичного відділення за основним місцем роботи та 0,5 ставки посади лікаря -хірурга КНП «Богородчанська Центральна лікарня», та через викладені вище обставини, він помітив як змінилось відносно нього відношення колег та погіршилась його ділова репутація.

Позивач кожен місця порушеного права оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, яка у липні 2023 року складала 6700 грн. та відповідно з липня 2023 року по лютий 2024 року розмір завданої моральної шкоди становить 46900 грн., яку він просить стягнути із відповідача на свою користь.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

В судове засідання позивач та його представник адвокат Головатюк І.М. не з`явились про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. В матеріалах справи є заява представника адвоката Головатюка І.М., яка надійшла до суду 29 березня 2024 року, відповідно до якої просив судовий розгляд просив проводити за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов не визнав надав пояснення, що позивач та він проживають у одному багатоквартирному будинку. При чому він проживає у цьому будинку вже тривалий час, а позивач заселився у будинок не так давно. Останнім часом з позивачем склались неприязні відносини. Конфлікти виникли після того, як позивач став регулярно ставити свій автомобіль на паркувальне місце відповідача. При цьому зазначає, що паркувальні місця на прибудинковій території офіційно ні за ким із мешканців будинку не були закріплені, однак кожен знав своє паркувальне місце. Зазначає також, що позивач безпідставно подавав на нього заяви до поліції, щодо неналежного паркування автомобіля у дворі, але жодна з цих заяв не мала підстав для визнання неправомірності його дій. 3 липня 2023 року приблизно о 17-18 годині, він припаркував свій автомобіль поруч з автомобілем відповідача. При виході зі свого автомобіля, можливо, дверкою, ненавмисно, зачепив автомобіль позивача. Позивач вийшов на подвір`я та почав фіксувати цей випадок на камеру свого телефону, звинувачуючи відповідача у навмисному пошкодженні автомобіля. Це призвело до нового конфлікту, під час якого він висловився нецензурними словами в адресу позивача. Вважає, що він не спричинив позивачу моральної шкоди, оскільки конфлікт мав спільний характер, і на нього вже було накладено покарання у вигляді штрафу за його висловлювання.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, додані докази, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 03 липня 2023 року близько 17 год. 15 хв., перебуваючи в АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , в зв`язку з чим відносно відповідача ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2023 року, судова справа №338/1423/23, ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн.

Постанова суду ні ким оскаржена не була та набрала законної сили 29 вересня 2023 року.

Предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями з боку відповідача ОСОБА_1 .

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, позивачем зазначено, що він зазнав душевних стражданнь внаслідок неправомірних дій відповідача, що виразилося у приниженні його честі та гідності, оскільки відповідач образив його у присутності сторонніх осіб(мешканців будинку), внаслідок протиправних дій відповідача, позивач відчуває постійні переживання, що негативно вплинуло на стан його психічного здоров`я. Позивач змушений був звернутися за допомогою до лікарів, які встановили позивачу діагноз соматофорний розлад та призначено лікування упродовж 9 місяців.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, яку у вартісному вигляді він оцінює в 46900 грн.

На підтвердження наявності підстав для покладення на ОСОБА_1 обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду, стороною позивача до суду надані наступні докази: копія постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2023 року, судова справа №338/1423/23(а.с.11-12); копія електронного рецепту №0000-РА8К-5МНЗ-М8Х2 від 18 грудня 2023 року (а.с.13); копія консультативного висновку спеціаліста №876 від 17 січня 2024 року (а.с.14); копія рецепту для виписування лікарських засобів, що підлягають предметно-кількісному обліку №160 від 17 січня 2024 року (а.с.15); копія довідки про амбулаторне лікування ОСОБА_2 від 22 січня 2024 року (а.с.16); копія довідки із місця роботи ОСОБА_2 від 27 лютого 2024 року (а.с.17).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтями 12,13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Частиною 1статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у статті 16 Цивільного кодексу України.

За змістом пунктів 8, 9 частини 2статті 16 ЦК України, способами захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За правилами ч. 1ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 3, 9постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами та доповненнями) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі N 147/66/17 (провадження N 14-95цс20) вказано, що: "виходячи з положень статей16і23 ЦК Українита змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

У постанові Об`єднаної Палати Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 05 грудня 2022 року у справі N 214/7462/20, яка в силу частини 4 статті 263 ЦПК України є обов`язковою для застосування судами вказано, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. В деяких випадках в законодавстві визначено мінімальний розмір моральної шкоди. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі N 752/17832/14-ц).

Характер та обсяг заподіяних позивачам моральних страждань підлягає встановленню та доказуванню в судовому порядку на загальних засадах змагальності сторін та доказування в цивільному процесі, виходячи із їх характеру та тривалості, стану здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин у справі, наслідків, що наступили, оскільки сума компенсації за спричинення моральної шкоди не встановлена законом.

Статтями 12,81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

В статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки, заподіювану шкоду та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Позивач наявність моральної шкоди обґрунтовує тим, що він зазнав душевних стражданнь внаслідок неправомірних дій відповідача, що виразилося у приниженні його честі та гідності, оскільки відповідач образив його у присутності сторонніх осіб, що негативно вплинуло на стан його психічного здоров`я. Як стверджує позивач він був змушений звернутися за допомогою до лікарів, та проходив відповідне лікування внаслідок неправомірних дій відповідача.

Однак, суд вважає, що під час судового розгляду позивач не довів (відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку), що в результаті саме неправомірних дій відповідача у нього погіршився стан здоров`я та відповідно до електронного рецепту електронного рецепту №0000-РА8К-5МНЗ-М8Х2 від 18 грудня 2023 року, йому було призначено - опіпрамол для лікування генералізованого тривожного розладу або соматофорного розладу.

Також з цих причин, суд не приймає як доказ копію консультативного висновку спеціаліста №876 від 17 січня 2024 року та копію рецепту №160 від 17 січня 2024 року та копію довідки про амбулаторне лікування ОСОБА_2 від 22 січня 2024 року.

Із досліджених доказів суд позбавлений можливості констатувати наявність причинного зв`язку між погіршенням стану здоров`я позивача і діяннями відповідача.

Разом із цим, право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є здоров`я, життя, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2023 року, судова справа №338/1423/23, ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн.

Постанова суду ні ким оскаржена не була та набрала законної сили 29 вересня 2023 року.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 03 липня 2023 року близько 17 год 15 хв, перебуваючи в АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт вчинення неправомірних дій з боку ОСОБА_1 , а саме висловлювання нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 встановлено вказаним судовим рішенням та не заперечувався відповідачем у судовому засіданні під час розгляду цієї справи.

Такі висловлювання, безперечно, знижують рівень людського спілкування та завдають шкоди, ображають людську гідність.

Відтак, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями принизив честь і гідність позивача. Отже, позивачу була завдана моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ N 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вимога позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 46900 грн. на переконання суду є надмірною та підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного та враховуючи ступінь, глибину та тривалість моральних страждань понесених позивачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1000,00 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Відшкодування моральної шкоди в даному розмірі на думку суду буде адекватним і співмірним із спричиненою позивачеві моральною шкодою, відповідає глибині та тривалості його моральних страждань та відповідатиме принципам розумності і справедливості і не матиме наслідком збагачення позивача за рахунок відповідача.

За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позову частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у даній справі, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то судові витрати позивача зі сплати судового збору слід рахувати: відсоток задоволених вимог = (сума, що задовольнена / заявлена сума вимоги) * 100%.

Тобто: відсоток задоволених вимог = (1000 грн / 46900 грн) * 100% ? 2.13%

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. (а.с.7), для розрахунку 2,13% від суми 3028 грн: відсоток = (2.13 / 100) * 3028 грн = 64.45 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13,76,77-80,81, 82, 89,141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов представника адвоката Головатюка Івана Миколайовича , який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 64 (шістдесят чотири) грн. 45 коп.

Повний текст судового рішення складено 24 квітня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не відомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя :