Справа № 137/886/24
Провадження № 22-ц/801/2129/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Верещинська Я. С.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 рокуСправа № 137/886/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року, ухвалене суддею Верещинською Я.С. в смт Літині, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №335310472 від 29 жовтня 2021 року у розмірі 86 483 гривні.

В обґрунтування позову ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» зазначило, що 29 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №335310472 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.

29 жовтня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 21 980 грн на банківську карту відповідача, що свідчить про прийняття пропозиції кредитодавця.

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого, з урахуванням додаткових угод, продовжено до 31 грудня 2022 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №164 від 14 грудня 2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 48 493 грн.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого, з урахуванням додаткових угод, продовжено до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 86 483 грн.

06 року 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №06/03/24, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №335310472 від 29 жовтня 2021 року, становить 86 483 грн, яка складається з наступного: 21 980 грн - заборгованість по кредиту; 64 503 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №335310472 від 29 жовтня 2021 року у розмірі 86 483 грн, а також витрати за оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу (правову) допомогу адвоката у даній справі у розмірі 5 000 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Також просить стягнути з ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на його користь витрати на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 5 000 грн.

У скарзі зазначає, що судом залишено поза увагою, що надані позивачем документи не підтверджують факту передачі права вимоги до нього за кредитним договором до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». На час укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до нього за кредитним договором від 29 жовтня 2021 року. Суд на обґрунтування виникнення права вимоги у позивача послався на положення ч. 1 ст. 1078 ЦК України, вказавши, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому. Проте, як зазначено у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак, це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Судом не враховано, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не доведено порушення його прав з його боку та наявності у нього права вимоги до нього за кредитним договором. Позивач просив стягнути проценти за користування кредитом за період з 17 листопада 2021 року по 10 лютого 2022 року посилаючись на те, що відповідно до пунктів 1.12.1 та 4.2 кредитного договору його строк дії був продовженим, однак, визначений п.1.7 договору строк кредитування до 13 листопада 2021 року не змінювався та його зміна також не передбачена договором. За умовами договору проценти мали нараховуватися по 13 листопада 2021 року, відтак нарахування процентів по 10 лютого 2022 року не ґрунтується на вимогах закону. Судом не було вирішено питання про стягнення з позивача на його користь витрат на професійну правничу допомогу. Надані позивачем документи на обґрунтування витрат на правничу допомогу не підтверджують фактичного надання АБ «Тараненко та партнери» правничої допомоги у даній справі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заперечує проти апеляційної скарги та вважає, що підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту, беручи до уваги відсутність заперечень з боку відповідача щодо факту укладення 29 жовтня 2021 року договору кредитної лінії із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», те, що відповідачем не було спростовано розрахунок заборгованості, а також те, що позивач має право вимоги, яке набуто на підставі договору факторингу, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 29 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №335310472 у формі електронного документа з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором MNV27R2C.

За вказаним договором кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі та додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (пункт 1.1 договору).

Згідно з п.1.3 договору, кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 21 980 грн одразу після укладення договору, який має бути повернено до 13 листопада 2021 року.

У п.1.7 договору зазначено, що кредитна лінія надається строком на 15 (п`ятнадцять) днів від дати отримання кредиту позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 13 листопада 2021 року. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором.

Відповідно до п.1.9 договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: - виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 167,90 (сто шістдесят сім цілих дев`ять десятих) процентів річних, що становить 0,46 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (п.п.1.9.1); - якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п.п.1.9.3).

Відповідно до п.1.11 договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії договору на умовах п.1.12 договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п.1.12.1 договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час.

У пункті 1.12 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах:

- зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (п.п.1.12.1);

- з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (п.п.1.12.2).

Проценти в розмірі, визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2 договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником (п.1.13 договору).

Відповідно до п.4.2 договору, строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п.1.7 договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту, передбачених п. 1.8 та п. 1.12.1 договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання (а.с.22-25).

Апеляційним судом встановлено, а відповідач не заперечував, факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів в день та час і на період, вказаний позивачем.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №335310472 від 29 жовтня 2021 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором за період з 29 жовтня 2021 року по 14 грудня 2021 року, станом на 14 грудня 2021 року, становить 48 813 грн, з яких: 21 980 грн - тіло кредиту; 26 833 грн - проценти (а.с.37).

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» зазначило, що право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №335310472 від 29 січня 2021 року перейшло до товариства на підставі договорів факторингу.

Встановлено, що 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнтом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, зі строком дії до 28 листопада 2019 року (а.с.39-44).

Згідно укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнтом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» додаткових угод №19 від 28 листопада 2019 року, №26 від 31 грудня 2020 року та №27 від 31 грудня 2021 року було продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2022 року (а.с.45-51).

Предметом договору факторингу №28/1118-01 є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Пунктом 1.2. визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.

Під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п.1.3 договору факторингу).

У пункті 1.5. договору факторингу зазначено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма реєстру прав вимоги наведена в Додатку №1 до цього договору.

Пунктом 4.1. встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №164 від 14 грудня 2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 (зазначений під номером 2 457) за кредитним договором №335310472 від 29 жовтня 2021 року на загальну суму 48 493 грн (а.с.52,53).

У довідці, виданій первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №335310472/ФК від 20 травня 2024 року зазначено, що 14 грудня 2021 року було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором №335310472 від 29 жовтня 2021 року, укладеного з ОСОБА_1 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» згідно укладеного договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с.54).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за кредитним договором №335310472 від 29 жовтня 2021 року, за період з 14 грудня 2021 року по 30 травня 2023 року, станом на 30 травня 2023 року загальний розмір боргу становить 86 483 грн, з яких: 21 980 грн - тіло кредиту; 64 503 грн - проценти (а.с.38).

Також, 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01 зі строком дії до 04 серпня 2021 року (а.с.55-61).

Згідно укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» додаткових угод №2 від 03 серпня 2021 року та №3 від 30 грудня 2022 року, строк дії договору факторингу було продовжено до 31 грудня 2024 року (а.с.62-63).

Предметом даного договору факторингу є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (п.2.1,4.1 договору факторингу).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року до договору факторингу №05/0820-01 зі строком дії до 04 серпня 2021 року, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 (зазначений під номером 9 765) за кредитним договором №335310472 від 29 жовтня 2021 року на загальну суму 86 483 грн (а.с.64-65).

Крім того, 06 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №06/03/24, відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №335310472 від 29 жовтня 2021 року.

За цим договором фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п.1.1 договору факторингу).

Відповідно до п.1.2 цього договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с.66-70).

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників та витягу з реєстру боржників від 06 березня 2024 року за договором факторингу №06/03/24 від 06 березня 2024 року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 (зазначений під номером 1 354) за кредитним договором №335310472 від 29 жовтня 2021 року на загальну суму 86 483 грн (а.с.71-73).

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №335310472 від 29 жовтня 2021 року, наданої ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 14 травня 2024 року становить 86 483 грн, яка складається з наступного: 21 980 грн прострочена заборгованість за кредитом; 64 503 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с.36).

Листом від 18 березня 20024 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» повідомило боржника ОСОБА_1 про наявність заборгованості за кредитним договором №335310472 від 29 жовтня 2021 року та про намір стягнення заборгованості в судовому порядку (а.с.74-75).

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» посилалось на те, що право вимоги від первісного кредитора, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перейшло до нових кредиторів, кінцевим з яких є позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», на підставі договорів факторингу, які були укладені у 2018 році, 2020 та 2024 роках. Сам кредитний договір № 335310472 укладено 29 жовтня 2021 року, після укладення договорів факторингу від 28 листопада 2018 року та 05 серпня 2020 року.

За змістом статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).

Умовами пункту 1.3 договору факторингу від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Згідно з пунктом 2.1 договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Із наведеного вище слідує, що вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 29 жовтня 2021 року цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем.

Кредитний договір було укладено між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 29 жовтня 2021 року, тобто після укладення ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору про відступлення прав вимоги №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відсутнє право на звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором від 29 жовтня 2021 року, який укладений після відступлення прав вимог за договорами.

Суд першої інстанції не надав оцінку доводам відповідача в цій частині та безпідставно дійшов висновку про наявність у позивача права вимоги, а відтак про задоволення позову.

Отже, зважаючи на той факт, що у позивача відсутнє право вимоги до відповідача, у задоволенні позову слід відмовити з цієї підстави, яка є самостійною та достатньою для цього. Через це, надавати висновки за іншими мотивами апеляційної скарги не має правового значення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України зазначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Зважаючи на задоволення вимог апеляційної скарги, з ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 у відповідності до положень ст.141, 382 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 633,60 грн, сплачений за подання апеляційної скарги.

У відзиві на позов ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем було надано:

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1139079 від 26 червня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 24 червня 2024 року уповноважив адвоката Гурбу М.В. на представництво його інтересів у Літинському районному суді Вінницької області (а.с.109);

- копію договору про надання правничої допомоги, укладений 24 червня 2024 року між адвокатом Гурбою М.В. та ОСОБА_1 , у п.4.2 якого сторони погодили, що конкретна вартість наданої професійної правничої допомоги виконавця буде визначена сторонами згідно з розрахунком виконавця та актом прийому-передачі наданої професійної правничої допомоги, виходячи з ставки 1 000 грн за годину роботи виконавця (а.с.106);

- розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 26 червня 2024 року, у якому зазначено суть правничої допомоги, кількість затрачених адвокатом годин та вартість наданої допомоги: - вивчення позовної заяви та доданих до неї копій доказів, надання консультації щодо обґрунтованості позовних вимог та можливих способів захисту 1 година (1 000 грн); - написання відзиву на позовну заяву 4 години (4 000 грн) (а.с.107);

- копію акту про надану професійну правничу допомогу від 26 червня 2024 року, в якому вартість зазначеної в ньому професійної правничої допомоги оцінена сторонами договору в сумі 5 000 грн (а.с.108).

У ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У частині шостій вказаної статті зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у відповіді на відзив заперечив щодо стягнення з нього понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у повному обсязі, зазначивши, що вартість роботи представника відповідача є неспівмірною із обсягом роботи та затраченим на неї часом.

Разом з тим, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не обґрунтував свою позицію в цій частині, зокрема, через призму погоджених між сторонами договору про надання правничої допомоги умов, без аналізу змісту акту про надання професійної правничої допомоги та розрахунку витрат на професійну правничу допомогу.

Проаналізувавши наданні ОСОБА_1 докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є розумним та співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, документально підтверджений, а тому, зважаючи на ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову та задоволення вимог апеляційної скарги, такі витрати в розмірі 5000 грн підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. 137, 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, а також судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк