Провадження № 2/592/2454/24
УХВАЛА

03 вересня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми під головуванням судді Костенко В.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа Орган опіки та піклування Сумської міської ради

ВСТАНОВИВ:

Позивач подав позов у електронній формі через електронний кабінет та просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 2008 року є громадянином України. По 14.09.2021 перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Вони мають з відповідачкою спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у ОСОБА_4 . У 2021 році відповідачка приїхала з сином до України, а 2024 він отримав громадянство. Натомість відповідачка є громадянкою рф та повернулася до Азербайджану. Вона не виконує своїх батьківських обов`язків відносно дитини. На підставі цього позивач вважає, що відповідачку слід позбавити батьківських прав. Позивач вважає, що справа належіть до розгляду за місцем проживання дитини за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач зазначив, що відповідачка мала місце проживання в Україні у АДРЕСА_2 .

Згідно отриманої інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, відповідачка до 14.12.2023 мала зареєстроване місце проживання в Україні за адресою АДРЕСА_1 .

Узагальнюючи наведене вбачається, що на час вирішення питання про відкриття провадження відповідачка немає зареєстрованого місця проживання в Україні та знаходиться за межами держави.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.(ст.1 ЦПК)

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача; місце заподіяння шкоди; місце знаходження спірного майна; місце розгляду первісного позову тощо.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 28 ЦПК України визначено підсудність справ за вибором позивача, зокрема, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, згідно з пунктами 9, 10 цієї статті позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Ураховуючи наведені положення ЦПК України подана позовна заява має розглядатися за правилами територіальної підсудності судом за зареєстрованим місцем проживання позивача. Підстав для застосування альтернативної підсудності немає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України..

Якщо іноземець зареєстрований на території України, подавати позов потрібно до міського/районного суду за місцем його реєстрації. Те саме стосується випадків, коли місце реєстрації відповідача не відомо, звертаємося до суду за останнім місцем прописки іноземця.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, цей Закон застосовується, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору (ч. 1 ст. 3 Закон України «Про міжнародне приватне право»).

За змістом частини другої статті 3 ЦПК правила про підсудність, передбачені в міжнародних договорах, мають пріоритет перед нормами внутрішнього права.

На сьогоднішній день питання підсудності регулюється ст. 497 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Можливо, у обмеженій кількості випадків нашим громадянам і судам у визначенні підсудності справ з іноземним елементом допомагає п. 2 тієї ж ст. 76, який передбачає правомірність звернення до українського суду, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження.

Стаття 77 Закону перелічує випадки виключної підсудності судам України справ з іноземним елементом, свідчить, що український законодавець у цьому питанні стоїть на позиції прив`язки до місця проживання дітей і батьків в Україні у спорах щодо правовідносин між ними.

Таким чином, з норм спеціального Закону вбачається, що єдиним варіантом, коли позивач, який є громадянином України, може звернутись до українського суду з позовом до одного з батьків, який є іноземцем, може мати місце тоді, коли такий відповідач має на території України постійне місце проживання або місце знаходження.

З позовної заяви вбачається, що відповідачка є нерезидентом та проживає у Азербайджані. Таким чином справа не може бути розглянута Ковпаківським районним судом м.Суми у порядку цивільного судочинства.

Аналізуючи наведене у своїй сукупності слід дійти висновку, що позивач заявив позов який не може бути розглянутий у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи наведене слід відмовити у відкритті провадження у справі до особи нерезидента.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 186 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання.

Суддя В.Г. Костенко