Справа № 367/7830/23
Провадження №2/367/1858/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Третяк Я.М.,

при секретарі - Люліній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якій позивач просить визнати за ним право власності на (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.10.2004 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 293.

Позивачем зазначено, що у шлюбі народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20.01.2023 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Вказує, що спільною працею та за спільні кошти для поліпшення сімейно-житлових умов подружжя придбало у квартиру АДРЕСА_1 , яка у період шлюбу зареєстрована на ім`я відповідача.

09.10.2015 подружжя укладало договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 в, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бова Т.В.

У позові наголошується на тому, що позивач та відповідач не можуть домовитися щодо поділу спільного майна мирним шляхом, а тому позивач вважає, що суд повинен визнати право спільної власності по частині за кожним із подружжя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05.10.2023 зазначений позов розподілено в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М.

Ухвалою суду від 31.10.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

22.11.2023 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому вказується, що позивач безпідставно та передчасно звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування своєї позиції відповідач звертає увагу суду, що з позивачем перебував у шлюбі майже 20 років, в січні 2023 року шлюб між ними розірвано на підставі рішення суду. За час шлюбу ними набуто у спільну сумісну власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . У відзиві звертається увага, на те що відповідачем не заперечується, що дане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та належить їм у рівних частках.Відповідач вважає, що між ним та позивачем фактично відсутній предмет позову, що згідно положень п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі.

29.11.2023 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Савелової Ю.М. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, 01.02.2024 представником позивача - адвокатом Савеловою Ю.М. через канцелярію суду подано заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, 04.12.2023 відповідачем подано заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 02 жовтня 2004 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 293.

У цьому шлюбі у подружжя народилися діти, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20.01.2023 шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 02 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 293, розірвано (https://reestr.court.gov.ua/Review/108509345).

Згідно з наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою № 342881422 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира, загальною площею 40,6 кв.м., житлова площа 21,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_2 ; підстава реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер 793, виданий 09.10.2015, видавник: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бова Т.В.

Крім того, матеріали справи містять копію звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 335/10739/17, від 06.02.2018 у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі № 404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Як зазначено, зокрема, у постанові від 19.10.2021 у справі № 521/1695/18 (провадження № 61-17105св20) критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

За змістом ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, у т. ч. зарплата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суд зазначає, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на квартиру, загальною площею 40,6 кв. м., житловою площею 21,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3 , підстава реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер 793, виданий 09.10.2015, видавник: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бова Т.В., зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 під час шлюбу сторін.

Доказів того, що вказане майно до особистої власності відповідача або придбано нею за особисті кошти, суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірна квартири є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу між сторонами у рівних частинах, шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині за кожним в порядку поділу спільного майна подружжя квартири, загальною площею 40,6 кв. м., житловою площею 21,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позову на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5253 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 75 копійок судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РКОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 253 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 75 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Я.М.Третяк