Справа № 372/1061/24
Провадження 2-о-45/24
ухвала

Іменем України

15 березня 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченка М.В.,

при секретарі Сікорській М.А.,

за участю заявниці ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Матієнка О.Б.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Обухівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Міністерство оборони України, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Матієнко О.А. подав до суду письмові пояснення в яких заявив клопотання про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим.

Заявниця в судовому засіданні 11.03.2024 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві, зокрема пояснила, що встановлення факту загибелі її чоловіка під час участі у бойових діях як військовослужбовця потрібне в судовому порядку, оскільки іншим чином вона не може підтвердити цей факт, що має юридичне значення для вирішення питання про включення чоловіка у список обміну тілами загиблих, оформлення спадкових прав тощо.

В судове засідання 15.03.2024 року заявниця та її представниця не з`явились про причини неявки суду не повідомили, до суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

В своїх письмових поясненнях представник заінтересованої особи Міністерства оборони України просив залишити заяву ОСОБА_3 без розгляду, посилаючись на наявність спору про право.

Згідно з ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618-ГУ окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Виходячи з цього, для встановлення факту необхідна наявність обов`язкових умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення в особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 5 постанови від 31.03.1995 № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо:

-згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

-чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

-заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

-встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Тобто, справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду в порядку окремого провадження за таких умов:

-факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

-встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

-заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

-чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Виходячи з цього, критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

Наявність спору про право повинна встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Таким чином, суд може виявити наявність спору про право як на стадії відкриття провадження у справі, так і в процесі розгляду справи.

Зазначене вище відповідає висновкам, викладеним у Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 (справа № 522/11740/14-ц, провадження № 61-19160св18), від 27.06.2018 (справа № 522/10696/17, провадження № 61-12109св18), від 31.10.2018 (справа № 477/284/16-ц, провадження № 61-24391св18), від 18.07.2022 (справа № 755/9100/18, провадження № 61-17332св20), у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.03.2021 року (справа № 643/14985/18-ц).

У зв`язку з вищевикладеним випливає, що ключовою ознакою окремого провадження є безспірність. Відтак, у разі встановлення судом під час розгляду справи у порядку окремого провадження можливості виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у будь-якої особи внаслідок підтвердження наявності такого юридичного факту, про який просить заявник, суд має залишити таку заяву без розгляду на підставі існування спору про право і роз`яснити учасникам справи, що вони мають право звернутися до суду на загальних підставах у порядку позовного провадження.

Обгрунтовуючи своє клопотання представник Міністерства оборони України посилається на те, що звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту Заявниця зазначає, що оголошення померлим ОСОБА_2 необхідне для отримання свідоцтва про смерть, оформлення спадщини та отримання одноразової грошової допомоги за загибель військовослужбовця при виконанні завдань по захисту Батьківщини.

Відповідно до ст. 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Згідно з п. 1, пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (надалі також - ЗУ № 2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЗУ № 2011-ХІІ право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно з абз. 1, 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі також "Постанова № 168") сім`ям загиблих військовослужбовців виплачується одноразова грошова допомога в розмірі

15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі- агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-12 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Суд погоджується із доводами представника заінтересованої особи про те, що задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і встановлення факту загибелі військовослужбовця безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їхнє право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право.

Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану затверджений наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30.01.2023 № 176/39232 (надалі також "Порядок № 45").

Відповідно до п. 1.3. Порядку № 45 сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до п. 4.4. Порядку № 45 документи щодо отримання та виплати одноразової грошової допомоги опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України відповідно до їх повноважень і передаються на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (надалі також комісія Міноборони), яка утворена в апараті Міноборони відповідно до Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 № 564, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.11.2016 за № 1497/29627. Комісія Міноборони приймає рішення, пов`язані з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Суд також погоджується із доводами представника Міністерства оборони України про те, що задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і встановлення факту смерті військовослужбовця ОСОБА_2 під час участі у бойових діях безпосередньо вплине на права та обов`язки Міноборони як органу, який уповноважений на прийняття рішень про виплату одноразової грошової допомоги, оскільки за наслідками задоволення заяви у даній справі у заявниці виникнуть підстави для звернення за виплатою одноразової грошової допомоги.

Виходячи з цього, слід погодитись із правовою позицією Міноборони, що заперечувало проти розгляду заяви про встановлення юридичного факту, а саме оголошення ОСОБА_2 померлим у порядку окремого провадження на підставі існування спору про право.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18).

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявницею невірно обрано спосіб захисту її прав та законних інтересів, оскільки заявлені нею вимоги не можуть вирішуватись у окремому провадженні, а повинні вирішуватись у іншому передбаченому законом порядку, зокрема у загальному позовному проваджені.

За таких обставин, враховуючи думку учасників процесу, необхідність забезпечення повноти, всебічності та об`єктивності розгляду справи, вбачається наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 251, 257 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Обухівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Міністерство оборони України, про встановлення факту смерті, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя М.В.Кравченко