КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Машкевич К.В.
Єдиний унікальний номер справи № 2-163/12
Апеляційне провадження №22ц/824/7569/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В. ,

секретар - Кролівець О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Київське РУ до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, суд, -

В с т а н о в и в :

У серпні 2023 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва № 2-163/12 від 22 березня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 69213,40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку становить 552786,64 грн та стягнуто солідарно судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпеченні розгляду справи у розмірі - 1820,00 грн.

На примусове виконання рішення суду були видані - виконавчий лист № 2-163/12 від 31 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 552 786,64 грн та виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 1820 грн.

У серпні 2020 року представник заявника звернувся до суду із завою про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) у цивільній справі № 2-163/12 із ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс».

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Між ТОВ «Укрдебт Плюс» та АО «Смартлекс» 19 червня 2023 року укладено Договір про надання правової допомоги.

Згідно отриманої інформації щодо перевірки перебування на примусовому виконанні виданих виконавчих листів з Автоматизованої системи виконавчої провадження, яку можливо отримати у вільному доступі, вбачається, що виконавчі провадження щодо боржника не відкриті, а місцезнаходження виконавчих листів невідоме.

З метою з`ясування місцезнаходження виконавчих листів був направлений запит до Фастівського відділу державної виконавчої служби щодо надання інформації з приводу місцезнаходження виконавчих листів.

Згідно відповіді Фастівського ВДВС, повідомлено, що виконавчий лист № 2-163/12 від 31 липня 2013 року виданий Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі - 69213,40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку становить в еквіваленті 552786, 64 грн був повернений згідно постанови державного виконавця від 09 червня 2020 року про повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та направлені ПАТ «КБ «Надра» за адресою м. Київ, вул. Артема 15.

Виконавчий лист № 2-163/12 від 31 липня 2013 року виданий Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат розмірі 1820 грн був повернений згідно постанови державного виконавця від 10 березня 2020 року про повернення виконавчого документа на підставі п 9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлений ПАТ «КБ «Надра»: адресою м. Київ, вул. Артема 15.

Станом на 11 липня 2023 року повторно виконавчі листи до Відділу не надходили та на виконанні не перебувають.

В ході проведеної ТОВ «Укрдебт Плюс» внутрішньої перевірки матеріалів кредитної справи ОСОБА_1 встановлено, що оригінали виконавчих листів Голосіївського районного суду міста Києва по справі № 2-163/12 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості втрачені, оскільки виконавчі листи були повернені за адресою : адресою: АДРЕСА_1 , тоді як стягувач знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 .

Таким чином ,заявник вважає, що виконавчі листи 2-163/12 від 31 липня 2013 року було втрачено при пересилці засобами поштового зв`язку.

У заяві просив

- поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа № 2-163/12 від 31 липня 2013 року виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 69213,40 доларів США що за офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку становить в еквіваленті 552786, 64 грн та виконавчого листа № 2-163/12 про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 1820 грн .

- видати дублікат виконавчого листа № 2-163/12 від 31 липня 2013 року виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 69213,40 доларів США що за офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку становить в еквіваленті 552786, 64 грн та дублікат виконавчого листа № 2-163/12 від 31 липня 2013 року виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 1820 грн .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ «Укрдебт плюс» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, постановити ухвалу якою задовольнити заяву. У скарзі зазначено, що суд не врахував наявні в матеріалах докази, не дав оцінки доводам, викладеним заявником у заяві про видачу дублікату виконавчого документа і поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України особи, які приймають участь у справі, повідомлені про день та час розгляду справи на 18 квітня 2024року. Заяв , клопотань про зміну місця знаходження, про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції від заявника, державного виконавця, боржників не надходили, відтак відсутні підстави вважати причини їх неявки поважними.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 30 липня 2019 року у справі № 5/128, від 21 серпня 2020 року у справі №905/2084/14-908/4066/14 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

Згідно положень статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Само по собі судове рішення, яким було задоволено позовні вимоги позивача не може бути 100 % гарантією його виконання відповідачем. В такому випадку держава забезпечує примусове виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Порядок виконання рішення суду визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Після відкриття виконавчого провадження стягувач має право: ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень Розділ Х111 ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

За приписами ч.ч.1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд зазначає, що за приписами чинного процесуального законодавства суд може поновити пропущений стороною строк у разі визнання поважними причини, доведення яких Законом покладено на заявника.

Суд встановив, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва № 2-163/12 від 22 березня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 69213,40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку становить 552786,64 грн та стягнуто солідарно судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпеченні розгляду справи у розмірі - 1820,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2012 року заяву представника відповідачів про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 березня 2012 року залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2012 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження на судове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2012 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2013 року заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києві від 22 березня 2012 року залишено без змін.

На примусове виконання рішення суду були видані 6 (шість) виконавчих листів - зокрема, виконавчий лист № 2-163/12 від 31 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 552 786,64 грн та виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 1820 грн. Виконавчі листи отримав представник банку , про що зазначено на заяві про видачу виконавчих листів . (т. 2 а.с. 45).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року замінено стягувача у цивільній справі №2-163/12 від 22 березня 2012 року з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс» у зв`язку з переходом до ТОВ «Укрдебт Плюс» прав кредитора, відповідно до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № GL3N216868 від 23 квітня 2020 року.

З листа Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київській області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 12 липня 2023 року на запит ТОВ «Укрдебт Плюс» від 06 липня 2023 року вбачається, що згідно пошукових даних АСВП на виконанні відділу перебували виконавчі провадження:

-з примусового виконання виконавчого листа №2-163/12 виданого 31 липня 2013 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 суми 1820 грн на користь ПАТ «КБ «Надра» АСВП НОМЕР_1.

Державним виконавцем 09 червня 2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», яку разом з виконавчим документом направлено ПАТ «КБ «Надра» за адресою: м. Київ, вул. Артема, 15.

З примусового виконання виконавчого листа № 2-163/12 виданого 31 липня 2013 Голосіївським районним суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором 552786, 64 грн на користь ПАТ «КБ «Надра» АСВП НОМЕР_2.

Державним виконавцем 10 березня 2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», яку разом з виконавчим документом направлено ПАТ «КБ «Надра» за адресою :м. Київ, вул. Артема, 15.

Станом на 11 липня 2023 року повторно виконавчі документи до відділу не надходили та на виконанні не перебувають.

Суд першої інстанції встановив, що заявник звертаючись з вимогою про поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, підставами для поновлення зазначає, що на теперішній час рішення суду у справі № 2-163/12 не виконано, чим порушуються його права.

Так, заявником зазначено, що про втрату/знищення виконавчого документа він дізнався лише з листа Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київській області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 12 липня 2023 року, внаслідок чого строк для його повторного пред`явлення було пропущено з поважних причин.

Представник ТОВ « Укрдебт плюс» вважає, що наведені у заяві причини щодо пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважними , з огляду на те ,що виконавчі документи втрачені , оскільки виконавчі листи були повернені за адресою : адресою: АДРЕСА_1 , тоді як стягувач знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 і це свідчить про відсутність у стягувача об`єктивної можливості подати повторно виконавчий документ до виконання у встановлені чинним законодавством строки.

Такі доводи заявника є безпідставними , оскільки виконавчі документи повертались ПАТ КБ « Надра» ,який знаходився саме за адресою : АДРЕСА_1 , ще до набуття права вимоги заявником ,яка відбулася 23 квітня 2020 року .

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»( в редакції закону від 02 червня 2016 року ) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Чинне законодавство пов`язує можливість відновлення судом пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання із наявністю поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин пропуску вказаного строку оцінюються судом, виходячи з наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали заявнику (чи його попереднику) реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом законодавчо встановленого строку.

Крім того, суд зважає на те, що на момент укладення Договору про відступлення прав вимоги строки пред`явлення виконавчого документа до виконання попереднім стягувачем пройшли, а після укладення договору для нового кредитора не розпочинаються спочатку.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд, гарантовані ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, в рішенні в справі "Хаджинастасиу проти Греції" зазначено також, що національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Як видно із матеріалів справи рішення ухвалено у 2012 році.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 Закону України « Про виконавче провадження» / в редакції Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року ( в редакції станом на час ухвалення рішення 22 березня 2012 року ) виконавчі документи у цивільній справі могли бути пред`явлені до виконання протягом одного року.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа про податки)).

Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" набрав чинності 05 жовтня 2016 року

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII свідчить про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Для цього пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII (від 02 червня 2016 року) до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплив на час набрання ним чинності.

Договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором було укладено між заявником та ПАТ КБ «Надра» 23 квітня 2020 року, ухвалою суду від 20 серпня 2020 року замінено стягувача у виконавчому провадженні на ТОВ "Укрдебт Плюс", однак із запитами до Відділу виконавчої служби щодо стану виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів №2-163/12, заявник почав звертатися лише з липня 2023 року.

Таким чином, заявник, укладаючи договір про відступлення права вимоги, яке виникло на підставі ухваленого судом рішення в цивільній справі через 7 ( сім) років після його ухвалення, тобто після спливу встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання, не перевіривши підстави його невиконання, свідомо набув прав кредитора щодо проблемного боржника, не з`ясувавши взагалі питань, пов`язаних з виконанням рішення суду у попереднього кредитора.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З точки зору закону дублікатом є документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа.

При цьому заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено та відповідно підтвердити їх доказами.

Зі змісту заяви вбачається, що виконавчий лист заявнику передано не було.

Докази втрати виданого судом оригіналу виконавчого листа заявником також не надані, а зі змісту заяви випливає, що він не втрачений, а не переданий при укладенні договору.

На підтвердження відсутності виконавчого листа заявник надає довідку ТОВ «Укрдебт Плюс» вих. 2081861 від 03 серпня 2023 року , з якої вбачається, що оригінал виконавчого листа №2-163/12 від 31 липня 2013 року виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 69213,40 доларів США , що за офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку становить в еквіваленті 552786, 64 грн - відсутній/втрачений; оригінал виконавчого листа №2-163/12 від 31 липня 2023 року виданий Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 1820 грн. -відсутній/втрачений.

В той же час, зазначена довідка не є доказом відсутності виконавчого листа у первісного стягувача і не може свідчити про його втрату.

Суд, критично оцінюючи надану заявником довідку про втрату виконавчих документів, правильно зазначив, що у листі не зазначено інформації, коли та за яких обставин виконавчі листи № 2-163/12 були втрачені, а лише засвідчує факт відсутності оригіналу виконавчого листа у матеріалах кредитної справи.

Крім того, слід зауважити, що матеріали справи містять докази отримання представником ПАТ КБ « Надра» шести виконавчих документів. З урахуванням того, що рішенням суду заборгованість та судовий збір були стягнуті солідарно, відповідно до вимог закону судом видано шість виконавчих листів. З огляду на це, заявник не надав доказів, що рішення суду за іншими виконавчими листами не виконано.

Заявником при зверненні до суду не надано належних і допустимих доказів втрати оригіналів виконавчих листів, за таких обставин визначені законом підстави для видачі дубліката виконавчого листа відсутні.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що заявник діяв необачно щодо себе, купуючи проблемний кредит, а тому ризики, пов`язані з укладенням вказаної угоди, лежать на ньому, а відтак підстави для задоволення заяви в частині видачі дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання відсутні.

Практика Європейського Суду визначає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у справі, у тому числі і на стадії виконання рішення суду. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Установлений Законом строк для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання покликаний забезпечити рівність процесуального становища сторін, адже боржник не може необмежений час знаходитися під загрозою процедур примусового виконання судового рішення, тож Закон надав суду право продовжити вказаний строк і лише у тому разі, якщо причини пропуску вказаного строку суд визнає поважними.

Поновлення строків пред`явлення виконавчих листів до виконання після спливу цих строків призведе до порушення принципу правової визначеності, який є одним із основоположних аспектів верховенства права.

Відмова у поновленні цього процесуального строку відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (пункт 35) в якому вказано, що у разі якщо сплив строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, тому суд, враховуючи вимоги ст. 89 ЦПК України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обґрунтованим є висновок суду першої інстанції ,що заявник всупереч вказаної норми не надав належних та допустимих доказів підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 № 34/425 (12-69гс21) викладно правовий висновок, що у разі звернення із заявою, яка містить вимогу про видачу дублікату виконавчих листів щодо боржника яке відбулося поза межами строку встановленого для пред`явлення цих виконавчих документів до виконання, підстави для видачі дублікатів виконавчого листа у суду відсутні.

Тобто, відповідно до ЦПК України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних інтересів покладено саме на позивача, а відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Разом з тим, з урахуванням практики ЄСПЛ (пункт 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та пункт 75 рішення від 05 квітня 2005 року у справі "Афанасьєв проти України" (заява № 38722/02) судом враховано, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Доводи апеляційної скарги, що заявник не мав можливості своєчасно пред`явити виконавчий документ до виконання, є безпідставними, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами щодо обізнаності представників банку про наявне рішення із 2012 року та своєчасне отримання виконавчих документів до виконання.

Будь-яких доказів, що протягом тривалого часу (починаючи із дня отримання представником банку виконавчих листів та їх пред`явлення до виконання у 2013 році) а заявник був позбавлений можливості цікавитися виконавчим провадженням з моменту отримання права вимоги, і ці обставини були об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення дій, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надав, а тому вимоги про визнанням вказаних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними, та видачу дублікату виконавчого листа є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону, а відтак висновок суду про відмову у задоволенні заяви є обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України ,колегія суддів вважає, що ухвала судді постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні

Керуючись ст. ст. 367, 369, 371, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 23 квітня 2024 року.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова