Справа № 167/884/24
Номер провадження 2/167/357/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сіліча І. І.,

з участю: секретаря судового засідання Матвійчук Л. О.,

представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , поданим в її інтересах представником ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення безпідставно набутих коштів

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулася в суд до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») про стягнення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 06 вересня 2023 у справі №167/616/23 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4060 від 13 січня 2022 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т. В., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 4042564 від 07 червня 2021 року в розмірі 16 574,90 грн, з яких: 4 875,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 11 199,90 грн заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами та комісією, за період з 29.11.2021 року по 17.12.2021 року включно. Водночас, приватним виконавцем Пирогою С. С. у межах виконавчого провадження №69636412 з ОСОБА_2 було стягнуто 10071,30 грн. Позивач просить стягнути на свою користь, як безпідставно набуті кошти у розмірі 10071,30 грн, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

30 вересня 2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач зазначив, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, так як на момент такого стягнення, всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно. Також зазначає, що тієї суми, яку просить позивач стягнути в розмірі 10071,30 грн ТОВ «Вердикт Капітал» не отримувало. Згідно довідки приватного виконавця з позивача було стягнуто витрати виконавчого провадження в сумі 500 грн та основну винагороду приватного виконавця в сумі 870,12 грн. Таким чином частину коштів було стягнуто на користь приватного виконавця, а не стягувача. В задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 28 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 06 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судовий розгляд призначено 14 листопада 2024 року на 09 год 00 хв.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Надала суду пояснення близькі за змістом до обґрунтувань позовної заяви.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавав. Згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача ТОВ «Вердикт Капітал».

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Т. В. Личуком вчинено виконавчий напис № 4060 про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ заборгованості за Кредитним договором № 4042564 від 07.06.2021 року, укладеним між позивачем та ТОВ « Мілоан» , правонаступником всіх прав і обов`язків якого є відповідач, за період з 29.11.2021 року по 17.12.2021 року в розмірі 16 574, 90 грн, з яких: 4 875, 00 заборгованості за тілом кредиту, 11 199, 90 грн заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами та комісією.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пирог С. С. відкрито виконавче провадження № 69636412 з виконання виконавчого напису № 4060 від 13 січня 2022 року. 08 листопада 2023 року виконавче провадження закрито.

Згідно з ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 06 вересня 2023 року у справі №167/616/23 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4060 від 13 січня 2022 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т. В., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 4042564 від 07 червня 2021 року в розмірі 16 574,90 грн, з яких: 4 875,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 11 199,90 грн заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами та комісією, за період з 29.11.2021 року по 17.12.2021 року включно.

Рішення суду набрало законної сили 07 жовтня 2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з копії виписки по платіжній картці ОСОБА_2 , за період перебування на виконанні виконавчого напису, 24 серпня 2024 приватним виконавцем Пирогою С. С. у межах виконавчого провадження №69636412 з ОСОБА_2 було стягнуто 10071,30 грн, з яких 8701,18 грн погашення боргу за виконавчим документом, 870,12 грн основна винагорода приватного виконавця, 500 грн витрати виконавчого провадження.

24 липня 2024 року з метою досудового врегулювання спору представником позивача ОСОБА_3 на адресу відповідача було надіслано лист-претензію про повернення коштів, стягнутим за виконавчим написом, однак відповідачем не було вчинено жодних дій щодо повернення коштів в добровільному порядку.

Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20 зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

З огляду на вищевикладене, оскільки правова підстава, згідно з якою ТОВ «Вердикт Капітал» отримало грошові кошти у розмірі 8701,18 грн відпала, ці кошти необхідно стягнути з нього на користь позивача та задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «Кредит Капітал» безпідставно утриманих коштів у сумі 1370,12 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з п. 1 ч. ч. 1, 5 п`ятою ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Нормами ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Частиною 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Здійснення особою захисту порушеного права шляхом застосування кондикційного позову можливе лише за умови наявності підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача відповідне майно (у тому числі грошові кошти).

При цьому, для правильного застосування ст. 1212 ЦК України необхідно установити факт абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

У даному випадку стягнення з позивача на користь приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. грошових коштів у сумі 1370,12 грн (основної винагороди приватного виконавця, витрати виконавчого провадження), пов`язане зі здійсненням приватним виконавцем примусового виконання виконавчого документа та відповідає нормам ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження».

Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження».

Суду не надано підтверджень, що будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконавчого провадження позивачем оскаржувались та були визнані незаконними.

Водночас, виконавче провадження було відкрито, після цього проводились виконавчі дії по виконанню виконавчого напису нотаріуса, що виключає факт абсолютної безпідставності набуття грошових коштів приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пироги С. С.

Вирішуючи спір, суд враховує, що при виконанні професійних обов`язків, визначених законодавством України, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С.С., не мав передумов для звільнення позивача від сплати витрат виконавчого провадження.

З огляду на викладене, позовні вимоги до ТОВ «Кредит Капітал» про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 1370,12 грн, є безпідставними та не підлягають задоволенню, так як відповідач даних коштів не отримував.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки задоволено 86,39 % позову (8701,18 грн. х 100 % : 10071,30 грн), а сплачено 1211,20 грн судового збору, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 1046,35 грн судових витрат (86,39 % х 1211,20 грн. : 100 %).

Разом з цим, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: копію договору № 22-05/01 про надання правничої допомоги від 22 травня 2024 року; копію додаткової угоди №2 від 15 липня 2024 року до договору про надання правової допомоги №22-05/01 від 22 травня 2023 року; копію акта приймання-передачі виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 22 травня 2023 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №19-08/01 від 19 серпня 2024 року.

30 вересня 2024 року представником ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковським О. В. надіслано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Клопотання обґрунтоване тим, що заявлена сума витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 7000 грн не відповідає критеріям співмірності з обсягом виконаних адвокатом робіт та часом витраченим на їх виконання. Зокрема, представник відповідача вказав, що справа про стягнення безпідставно набутих коштів не є складною, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи. За наведених обставин просить відмовити у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Враховуючи наведені стороною позивача доводи на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, складність справи, час, затрачений адвокатом та обсягом наданих нею послуг, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (проведення судового засідання у відсутності позивача та її представника), а також враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 10, 12, 28, 77, 81, 263-265, 284, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 , поданий в її інтересах представником ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у розмірі 8701 (вісім тисяч сімсот одну) гривню 18 копійок.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1046 (одну тисячу шорок шість) гривень 35 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 14 листопада 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Масюк Ганна Сергіївна, адреса: м. Луцьк, вул. Шпена, 22а, офіс 36 Волинська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Кудрявський узвіз, будинок 5-Б, Київська область, .

Головуючий суддя І. І. Сіліч