ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2431/24 Справа № 932/6352/23 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів Барильської А.П., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Українське бюро кредитних історій на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів, товариства з обмеженою відповідальністю Українське бюро кредитних історій про захист прав споживачів, визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (далі - ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів), товариства з обмеженою відповідальністю Українське бюро кредитних історій (далі - ТОВ УБКІ) про захист прав споживачів, визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що між ним та ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів, яке є правонаступником ПАТ «АКТАБАНК», відсутні будь-які боргові зобов`язання, про що свідчить рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2021 року (справа №932/139/21), яким відмовлено вказаному товариству у стягненні з нього заборгованості у зв`язку з ненаданням доказів наявності боргових зобов`язанні, а саме кредитного договору від 16 березня 2012 року.

Вказував, що він не надав свою згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро щодо нього інформації.

Посилаючись на те, що наявність в його кредитній історії не виконаних зобов`язань за кредитним договором від 16 березня 2012 року негативно впливає на його кредитний рейтинг, що тягне за собою наслідки у вигляді можливої відмови у видачі кредиту, просив суд ухвалити рішення, яким визнати протиправними дії ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів щодо передачі ТОВУБКІ інформації для внесення запису в його кредитну історію про грошові зобов`язання в розмірі 32 654,30 грн., що відображена як інформація за договором; зобов`язати ТОВ УБКІ вилучити з його кредитної історії інформацію про грошове зобов`язання в розмірі 32 654,30 грн. перед ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів, що відображена як інформація за договором.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ УБКІ, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов. Підстав для вилучення кредитної історії позивача немає.

12 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Наголошував на тому, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2021 року (справа №932/139/21) встановлено преюдиціальні факти та доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

04 березня 2024 року від ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів надійшли пояснення на апеляційну скаргу, в яких вони повністю підтримали викладеній в ній доводи та просили задовольнити її.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.5 ч.6 ст.19 ЦПК України). Зважаючи на те, що спір у даній справі виник з приводу захисту прав споживачів, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до виписки з сайту ТОВ УБКІ, за заявою ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів, внесено інформацію, що за ОСОБА_1 за договором від 16 березня 2012 року рахується заборгованість у розмірі 32 654,30 грн.; кредит відкритий; термін кредиту до 05 вересня 2014 року.

Згідно копії рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2021 року (справа №932/139/21), позовні вимоги ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 32 654,30 грн. за кредитним договором від 16 березня 2012 року залишено без задоволення. Як вбачається з зазначеного рішення, підставою для відмови в задоволенні заявлених позовних вимог є відсутність доказів щодо факту укладення між ПАТ «АКТАБАНК», правонаступником якого за договором факторингу є ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів, та ОСОБА_1 кредитного договору від 16 березня 2012 року.

Відповідно до копії доданої до позову заяви від 25 травня 2023 року адресованої ТОВ УБКІ з доказами відправлення, ОСОБА_1 висловлено вимогу про виключення з кредитної історії інформації про заборгованість у розмірі 32 654,30 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2021 року, ухваленим за результатами розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 березня 2012 року, відмовлено кредитору з підстав відсутності доказів, які б свідчили про існування боргових зобов`язань у ОСОБА_1 перед ПАТ АКТАБАНК, правонаступником якого є ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів, а тому вимоги є доведеними та обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.ч.4,5 ст. 82 ЦПК України ).

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2021 року, яке набрало законної сили та не може бути поставлене під сумнів, у задоволенні позову ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (№ 142163 від 16 березня 2012 року, укладеним між ПАТ АКТАБАНК та ОСОБА_1 ) відмовлено.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі №753/11000/14-ц (провадження №61-11сво17) зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором судом було встановлено, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору 16 березня 2012 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 .

Оскільки рішенням суду було установлено недоведеність факту укладання кредитного договору від 16 березня 2012 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується із тим, що ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів протиправно передало ТОВУБКІ інформацію для внесення запису в кредитну історію ОСОБА_1 про грошові зобов`язання в розмірі 32 654,30 грн., яке в свою чергу, після надсилання ОСОБА_1 25 березня 2023 року відповідної заяви про виключення даної інформації з кредитної історії, залишило вказану заяву без виконання.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» кредитна історія це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» передбачено, що джерелами формування кредитних історій є, зокрема, відомості, що надаються користувачем до бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону.

Згідно із частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» інформація для формування кредитної історії надається Користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем. Користувач у разі укладення кредитного правочину та отримання письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації щодо нього надає до Бюро інформацію про себе, що ідентифікує його як Користувача; про суб`єкта кредитної історії, яка визначена пунктами 1, 2 частини першої статті 7 цього Закону.

Згідно із п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» кредитна історія містить таку інформацію відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: а) відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); б) сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; в) вид валюти зобов`язання; г) строк і порядок виконання кредитного правочину; ґ) відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; д) дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; е) відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); є) відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання.

Частиною 11 ст.13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» визначено, що суб`єкт кредитної історії має право оскаржити в судовому порядку дії бюро або користувача, які порушують його права.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро вилучає з кредитної історії: 1) інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними; 2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; 3) інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії.

Бюро має право за участю користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим законом та договором.

Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину.

Таким чином суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п.1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Українське бюро кредитних історій залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 14 березня 2024 року.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: А.П.Барильська

М.О.Макаров