Справа № 565/1652/24
Провадження № 2/565/461/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бренчук Г.В., за участю секретаря судового засідання Щур Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 41 405,84 грн заборгованості за договором кредиту та страхування №Z64.22155.006001623 від 26 листопада 2019 року, 3 028,00 грн судового збору, 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 листопада 2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування №Z64.22155.006001623. Банк на виконання умов договору надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 23 600,00 грн строком до 26 листопада 2020 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит разом з іншими платежами. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 23 600,00 грн в строки визначені умовами договору. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує.

19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023 відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма факторинг», а ТОВ «Оптіма факторинг» приймає право вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату на умовах визначених договором.

22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма факторинг» передало (відступило) а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняло права вимоги за кредитним договором №Z64.22155.006001623 від 26 листопада 2019 року.

У зв`язку з не виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором №Z64.22155.006001623 від 26 листопада 2019 року та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості станом на 19 грудня 2023 року заборгованість відповідача становить 41 405,84 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 18 393,90 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 9 076,83 грн, заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту - 13 935,41 грн.

Ухвалою суду від 16 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16 вересня 2024 року.

Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року розгляд справи відкладено на 10 жовтня 2024 року.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 31 жовтня 2024 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Профіт Капітал».

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

31 жовтня 2024 року представник відповідача подала вступну промову у якій зазначено, що позивач не довів факт заборгованості за кредитним договором та не довів право на стягнення боргу у розмірі 41 405,90 грн. Надані позивачем копії документів не є безспірними доказами існування між сторонами договірних відносин. У задоволенні позову просить відмовити.

31 жовтня 2024 року представник відповідача подала заяву про застосування строку позовної давності у якій зазначено, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Позивач звернувся до суду у серпні 2024 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 26 листопада 2019 року АТ «Ідея Банк», ТОВ «Нью Файненс Сервіс» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту та страхування №Z64.22155.006001623 за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 23 600,00 грн, зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами, строком на 12 місяців.

Відповідно п.1.6 договору дата повернення кредиту - 26 листопада 2020 року.

В п.1.5 договору зазначено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБОФО), за надання яких встановлюється плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунок банку сплачується згідно діючих Тарифів Банку, які є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті банку www.ideabank.ua.

Згідно з п.1.7 договору банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 20 521,74 грн на рахунок №454 IBAN ( НОМЕР_1 ) позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк». Позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 3 078,26 грн, згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 Договору.

Відповідно до розділу 3 договору нанесенням власноручного підпису під цим договором позичальник підтверджує місце праці ТОВ КНМУ «ЕПМ» та розмір середньомісячного доходу - 17 500,00 грн; погоджується з тим, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємною частиною даного договору та зобов`язується виконувати їх умови, підтверджує, що ознайомлений із ними, у тому числі з паперовими версіями, розміщеними у відділенні Банку або Кредитного посередника і вони йому зрозумілі; акцептує публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку; беззаперечно підтверджує, що перед укладенням договору ознайомлений у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту та з нормами Закону України «Про споживче кредитування»; підтверджує, що ознайомився із інформацією, необхідною для отримання споживчого кредиту, з наявними та можливими видами кредитування у Банку, для прийняття усвідомленого рішення, а також самостійно обрав страхову компанію із запропонованих банком; просить відкрити поточний рахунок в банку № НОМЕР_2 IBAN ( НОМЕР_1 ) у валюті - гривня на своє ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з п.4 договору сторони дійшли згоди про те, що в додатку №1, що є невід`ємною частиною договору, зрозуміло та доступно викладено: детальний розпис складових загальної вартості кредиту та реальної річної відсоткової ставки; графік платежів з поверненням кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за договором.

Із паспорту споживчого кредиту, який є додатком №1 до договору, вбачається, що сума кредиту - 23 600,00 грн, строк кредитування -12 місяців, процентна ставка становить 15,00 % річних, тип процентної ставки - змінювана, загальні витрати за кредитом складають 30 055,78 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 30 055,78 грн, реальна річна процентна ставка - 105,77354432. Викладений у паспорті графік платежів за кредитом включає у себе платежі за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та щомісячний платіж за інші послуги банку. Кінцевий термін повернення кредиту згідно графіку - 26 листопада 2020 року.

Договір кредиту та страхування і додаток №1 до нього підписанні ОСОБА_1 власноручно.

Копіями ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту та ордеру-розпорядження №2 про сплату страхового платежу підтверджується перерахування на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 коштів у сумі 23 600,00 грн за договором №Z64.22155.006001623 від 26 листопада 2019 року та перерахування з вказаного рахунку коштів у сумі 3 078,26 грн в рахунок оплати страхового платежу.

19 грудня 2023 року АТ «Ідея Банк» (клієнт) та ТОВ «Оптіма факторинг» (фактор) уклали договір факторингу №19/12-2023 відповідно до умов якогоклієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором.

Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу №19/12-2023 від 19 грудня 2023 року, до ТОВ «Оптіма факторинг» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №Z64.22155.006001623 на загальну суму 41 405,84 грн, з яких заборгованість за основним боргом - 18 393,90 грн, заборгованість за відсотками - 9 076,53 грн, заборгованість за комісіями - 13 935,41 грн.

22 грудня 2023 року ТОВ «Оптіма факторинг» (клієнт) та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (фактор) уклали договір факторингу №22/12-2023 відповідно до умов якогоклієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором.

Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу №22/12-2023 від 22 грудня 2023 року, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №Z64.22155.006001623 на загальну суму 41 405,84 грн, з яких заборгованість за основним боргом - 18 393,90 грн, заборгованість за відсотками - 9 076,53 грн, заборгованість за комісіями - 13 935,41 грн.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z64.22155.006001623 від 26 листопада 2019 року заборгованість відповідача станом на 19 грудня 2023 року становить 41 405,84 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом - 18 393,90 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 9 076,53 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 13 935,41 грн.

Банківською випискою АТ «Ідея Банк» про рух коштів по банківському рахунку ОСОБА_1 за період з 26 листопада 2019 року по 19 грудня 2023 року підтверджується факт видачі та зарахування кредитних коштів згідно договору №Z64.22155.006001623 від 26 листопада 2019 року в сумі 23 600,00 грн, зі сплатою страхового платежу у розмірі 3 078,26 грн, а також факт внесення відповідачем платежів на погашення боргу за кредитом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 зазначила, умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення 13 935,41 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями.

Оскільки умови кредитного договору щодо стягнення з позичальника плати за обслуговування кредиту є нікчемними, сплачені ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитом кошти у сумі 1 416,00 грн, зараховані банком як плата за обслуговування кредиту, підлягають зарахуванню у рахунок боргу за тілом кредиту.

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Будь-яких доказів на обґрунтування своїх заперечень проти позову, зазначених у вступній промові, відповідач не надав, судом не було здобуто, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи, що доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів відповідачем суду не надано, факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 16 977,90 грн (18 393,90 грн - 1 416,00 грн) заборгованості за основним боргом.

Кредит відповідачу надано строком на 12 місяців, термін повернення кредиту 26 листопада 2020 року, доказів, що відбулася пролонгація договору №Z64.22155.006001623 від 26 листопада 2019 року, матеріали справи не містять.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Вказаний висновок було підтверджено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі N 912/1120/16.

Згідно з додатком №1 до договору №Z64.22155.006001623 від 26 листопада 2019 року сума процентів за користування кредитом в межах визначеного договором строку кредитування становить 2 066,18 грн, і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо доводів про пропуск строку позовної давності.

Договір між АТ «Ідея Банк», ТОВ «Нью Файненс Сервіс» та ОСОБА_1 укладено 26 листопада 2019 року строком на 12 місяців, тобто до 26 листопада 2020 року.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відтак, строк позовної давності щодо захисту позивачем своїх прав та інтересів за кредитним договором спливає через три роки після календарних дат, зазначених в кредитному договорі та викладеному у паспорті споживчого кредиту графіку платежів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30 березня 2020 року №540-IX доповнено пункт 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

В постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 та від 20 квітня 2023 року у справі № 728/1765/21 зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №651 від 27 червня 2023 року відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Згідно з п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

На підставі викладеного, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулося до суду з даним позовом в межах строку позовної давності.

Позивач також просить стягнути з відповідача 7 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року; додаткову угоду №11 до договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року, акт №19 прийому - передачі реєстру боржників за договором від 23 травня 2024 року; акт №1 прийому - передачі наданої правової допомоги від 12 червня 2024 року; платіжну інструкцію №760 від 13 червня 2024 року про оплату правової допомоги.

Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Allia№ce Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.

Враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також принципи розумності, справедливості та співмірності, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача з відповідача 2 500,00 грн витрат на правову допомогу.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 264, 265, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» 16 977,90 грн заборгованості за основним боргом, 2 066,18 грн заборгованості за відсотками за договором кредиту та страхування №Z64.22155.006001623 від 26 листопада 2019 року, 1 392,69 грн судового збору, 2 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (вул. Набережно-Лугова, буд. 8, м. Київ, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складено 05 листопада 2024 року.

Суддя Г.В.Бренчук.