Справа № 161/3590/24
Провадження № 4-с/161/25/24

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому стало відомо про наявність у державних реєстрах записів про існування арешту на нерухоме майно, яке йому належить на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2008 року головного державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Ліщук О.О. та постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2010 року державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Філюка С.П.

Вказує, що дані виконавчі провадження були завершені у зв`язку із сплатою заборгованості та оригінали квитанцій про сплату були надані державним виконавцям для приєднання до справи, та станом на сьогодні будь-яких виконавчих проваджень щодо нього не ведеться.

Однак, на даний час, арешт майна не все його майно не скасований, а на запит до відділу ВДВС у місті Луцьку, отримав відповідь про відсутність підстав для зняття арешту з майна, оскільки, ідентифікувати в межах яких виконавчих проваджень був накладений арешт є неможливим.

На підставі наведеного, просить суд, зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт нерухомого майна.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2024 року відкрито провадження у справі.

До судового засідання представник скаржника подав заяву про розгляд скарги у його відсутності. Вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Представник суб`єкта оскарження також до судового засідання подав заяву в якій просить суд скаргу розглядати у його відсутності. При розгляді справи покладається на розсуд суду.

Таким чином, у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін по наявних матеріалах справи.

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що на виконанні у Першому ВДВС Луцького МУЮ перебували виконавчі провадження б/н, на підставі постанов про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2008 року головного державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Ліщук О.О. та від 22.07.2010 року державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Філюка С.П. накладено арешт на все нерухоме (невизначене) майно ОСОБА_1 (а.с. 7).

Із листа ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.02.2024 року №33155, вбачається, що в реєстрі обтяжень нерухомого майна наявні обтяження №9094183 від 28.09.2009 року та № 10084864 від 28.07.2010 року стосовно ОСОБА_1 . Ідентифікувати в межах якого виконавчого провадження накладено даний арешт неможливо (а.с. 9).

Інші виконавчі провадження в реєстрі виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 також відсутні.

Із матеріалів справи вбачається, що на даний час, арешт майна боржника не скасований, запис про обтяження нерухомого майна продовжує існувати.

Частинами 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Однак, з даного приводу слід зазначити наступне.

Закінчення виконавчого провадження так само як і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Слід зауважити, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Зокрема, арешт майна боржника, право на застосування якого надано державним виконавцем, є заходом, який забезпечує збереження майна боржника з метою реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених Законом (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові №817/928/17 від 27.03.2020 року).

В даному випадку, слід зазначити, що з моменту накладення арешту на невизначене майно боржника, згідно постанов про відкриття виконавчого провадження 13.08.2008 року та 22.07.2010 року, в органах виконавчої служби відсутні будь-які дані щодо виконавчих проваджень, боржником за якими є ОСОБА_1 .

Відтак, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплено у статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що державний виконавець в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не вчинив усіх дій, визначених даним Законом.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та про необхідність її задоволення.

На підставі ст.ст. 10-13, 259, 260, 261, 268, 353, 354, 447, 450 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майна належного ОСОБА_1 , що був накладений 08.09.2009 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 13.08.2008 року (номер обтяження 9094183).

Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майна належного ОСОБА_1 , що був накладений 28.07.2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 22.07.2010 року (номер обтяження 10084864).

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Скаржник ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суб`єкт оскарження Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , адреса місцезнаходження: 43025, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27 а.

Повний текст ухвали складено 15 березня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пахолюк А.М.