РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2202/23

19 лютого 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства.

Позовні вимоги мотивує тим, що у вересні місяці 2015 року вона познайомилась з відповідачем ОСОБА_3 , з яким вона періодично зустрічалась, і через деякий час їхні зустрічі переросли у близькі стосунки, наслідком чого завагітніла.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з відповідачем народилась дочка ОСОБА_4 . Однак оскільки на час народження дочки вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком ОСОБА_5 , тому дочку зареєструвала на своє прізвище, а по-батькові дитини записала свого чоловіка ОСОБА_6 . На момент народженнядочки ОСОБА_7 вона зі своїм чоловіком ОСОБА_5 не проживала і не перебувала з ним в близьких відносинах більше 3 років.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2022 року шлюб між нею та ОСОБА_5 було розірвано. У вказаному рішенні суду зазначено, що вона народила дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від іншого чоловіка.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її колишній чоловік, ОСОБА_5 помер в с. Парище Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

В даний час вона звернулась до відповідача ОСОБА_3 про надання матеріальної допомоги на утримання їхньої неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , однак відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дочки.

З жовтня 2018 року по даний час вона разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_4 проживають разом з відповідачем ОСОБА_3 у його житловому будинку, де і зареєстровані.

Стислий виклад позицій сторін:

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просили суд ухвалити рішення, яким визнати походження дочки позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, оскільки вважає себе біологічним батьком неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заперечив обставини на які посилаєтся позивач. Просив суд визнати його батьком ОСОБА_9 , 10.10.2018 р., матір`ю якої є ОСОБА_8 .

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.09.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства залишено без руху, та надати позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2023, у зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви, по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.11.2023 по даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 , про що виконавчим комітетом Переріслянської сільської ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області 23.10.2018 складено актовий запис № 62 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4). В актовому записі про народження дитини батьком дитини записаний ОСОБА_5 , а матір`ю дитини записана ОСОБА_1 .

На час народження дочки ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , тому відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 133 СК України, згідно якої якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 4 від 11.10.2023 (а.с. 20).

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківскої області від 27.01.2022 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , який зареєстрований 30.09.1999 у виконавчому комітеті Парищенської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10, розірвано (а.с. 11-13).

ОСОБА_5 , який записаний батьком дитини ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Гаврилівка Надвірнянського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного старостою с. Вишнівці, та витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12.09.2023 № 461, виданого Ланчинською селищною радою, позивач ОСОБА_8 разом з малолітньою дочкою ОСОБА_4 на даний час зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане житлове приміщення перебуває у власності ОСОБА_3 . Зі слів заявниці, вона разом з дочкою ОСОБА_11 проживають у вказаному житловому будинку, який належить її співмешканцю ОСОБА_3 , з жовтня 2018 року (а.с. 8, 10).

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

За змістом статті 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 126 СК України , походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За змістом ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні.

У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).

Також п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК (2947-14) зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Тлумачення норм СК України свідчить про те, що законодавець передбачив різні підстави для пред`явлення позовної вимоги про визнання батьківства відповідно до статті 128 СК України та статті 129 СК України.

Так, у статті 128 СК України регулюється випадок, за яким запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У такому випадку особа, яка вважає себе батьком дитини, чи матір, опікун, піклувальник дитини, особа, яка утримує та виховує дитину, а також сама дитина, які досягли повноліття, можуть подати до суду позовну заяву про визнання свого батьківства. При цьому, з врахуванням змісту ч.1 ст.20 та ст. 128 СК України, позовна вимога про визнання батьківства згідно зі статтею 128 СК України виключена законодавцем із сфери дії позовної давності.

Частина 1 ст. 129 СК України стосується ситуації, за якої оспорити батьківство може чоловік, який вважає себе батьком дитини, а батьком дитини записаний інший чоловік. Тобто позивачем є чоловік, який вважає себе батьком дитини, а відповідачем - чоловік, який записаний батьком дитини.

Предметом доказування в цьому разі є відсутність кровної спорідненості між дитиною і чоловіком, записаним як батько в актовому записі про народження дитини, та наявність такої спорідненості між дитиною й особою, яка вважає себе її батьком. До позовної вимоги про визнання батьківства згідно з ч. 1 ст. 129 СК України застосовується позовна давність в один рік.

Як встановлено в судовому засіданні, на момент зачаття та народження дочки ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , тому відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 133 СК України, згідно якої якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Вказана обставина сторонами не оспорюється.

Таким чином, у данному випадку підлягають застосуванню норми ст. 129 СК України, згідно якої з позовом про оспорення батьківства повинен був звернутись відповідач ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , який записаний батьком дитини, протягом року з моменту, коли він дізнався або міг дізнатися про своє батьківство.

Однак як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 з таким позовом при житті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , не звертався.

Також в судовому засіданні не підтверджено належними доказами факт кровної спорідненості між дитиною і особою, яка вважає себе її батьком- відповідачем по даній справі.

Звернення ж позивача ОСОБА_1 в даному випадку з позовом в порядку ст. 128 СК України про визнання батьківська ОСОБА_3 , є помилковим, оскільки звернення з таким позовом можливе лише при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою(ч. 1 ст. 135 СК України).

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (ч. 4 ст. 128 СК України).

Однак як уже зазначалось вище, на момент зачаття та народження дочки ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , та відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 133 СК України.

Отже, до вимоги ОСОБА_1 про визнання батьківства ОСОБА_3 не можуть застосовуватися положення статті 128 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову, так як визнання відповідачем позову суперечить закону.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне:

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання батьківства відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України сплачений нею судовий збір в сумі 1073,60 грн. згідно квитанції № ПН2879688 від 07.09.2023 (а.с. 3), необхідно покласти на позивача.

Висновки суду:

Суд, враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства необхідно відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, витрати позивача по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви, покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 29.02.2024.

Суддя Міськевич О.Я.