Справа № 944/3939/23 Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/1078/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2023 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, в якому просила стягнути з АТ «Укрпошта» в користь ОСОБА_2 150 000,00 гривень моральної шкоди.

Позов обґрунтовувала тим, що 28 березня 2023 року близько 13:50 год. на автодорозі Львів-Краковець в смт Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «VD CV.CBF.001», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним зазначеною автодорогою у напрямку смт Краковець, здійснив наїзд на пішохода - малолітню ОСОБА_2 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток правої гомілки, перелому медіальної кісточки правої великогомілкової кістки, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. За фактом дорожньо-транспортної пригоди було розпочато кримінальне провадження, яке постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області від 28 квітня 2023 року закрито у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. Під час досудового розслідування встановлено, що водій ОСОБА_3 був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода - малолітню ОСОБА_2 шляхом застосування своєчасного гальмування в момент виникнення небезпеки для руху. В діях водія не було встановлено порушень вимог правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, які б перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, в результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_2 була спричинена моральна шкода, оскільки внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень вона більше 2 місяців проходила стаціонарне лікування, а також перебувати на амбулаторному лікуванні з дотриманням ліжкового режиму. При цьому, травма ноги не давала їй можливості повноцінно пересуватися, що позбавило її звичайного ритму життя, можливості навчатися та проводити час з друзями і близькими. Внаслідок ДТП малолітня ОСОБА_2 перенесла значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, страху за своє здоров`я та життя, порушились нормальні життєві зв`язки, змінився звичайний спосіб життя, порушився сон, з`явилася постійна тривога та страх перед автомобілями. Транспортний засіб марки «VD CV.CBF.001», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праві приватної власності належить АТ «Укрпошта», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, а на момент настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з АТ «Укрпошта». Відтак, відповідно до ст.ст. 1166, 1172, 1187 Цивільного кодексу України з АТ «Украпошта», як власника транспортного засобу (джерела підвищеної небезпеки), з яким водій ОСОБА_3 перебував у трудових відносин, підлягає стягненню моральна шкода, яку позивачка, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінила в розмірі 150 000 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Укрпошта» в користь ОСОБА_2 та моральну шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Укрпошта» в користь держави судовий збір в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду оскаржило АТ «Укрпошта».

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції не врахував, що на час вчинення ДТП відповідальність АТ «Укрпошта» була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» відповідно до полісу № ЕР-211310149 від 30.09.2022 року. Згідно зазначеного полісу страхування сума страхування за шкоду, заподіяну майну, становила 160 000,00 грн, сума страхування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становила 320 000,00 грн, розмір франшизи - 0 грн. При цьому, позивачка зверталася до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі якої в користь ОСОБА_2 було здійснено страхову виплату в межах ліміту полісу № ЕР-211310149 від 30.09.2022 за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, до суми виплати якої також була включена компенсація за моральну шкоду. Відтак, вважає, що AT «Укрпошта» не повинна відшкодовувати моральну шкоду ОСОБА_1 , яка зверталася про стягнення такої в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 150 000,00 грн, оскільки ТДВ «СК «Гардіан» здійснила виплату зазначеного відшкодування. При цьому, сторона позивача розмір страхової виплати не оскаржувала та з таким погодилась. Претензію про відшкодування моральної шкоди перед поданням позовної заяви про відшкодування моральної шкоди AT «Укрпошта» від сторони позивача не отримувала. ДТП трапилося не з вини водія, а внаслідок порушень правил дорожнього руху неповнолітньою ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції не навів мотивів, чому сума в розмірі 100 000 грн підлягає відшкодуванню за рахунок AT «Укрпошта» за умови, що страховий ліміт не вичерпано. Суд не з`ясував обставини, які слід було з`ясувати, виходячи з постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року.

Вважає розмір компенсації моральної шкоди з AT «Укрпошта» значно завищеним та необгрунтованим. Стягуючи з відповідача в користь позивача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн, суд першої інстанції не врахував, що дорожньо-транспортна пригода мала місце не з вини водія транспортного засобу ОСОБА_3 , а з грубої необережності потерпілої ОСОБА_2 , що не враховано судом при визначенні розміру моральної шкоди.

Просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та в цій частині постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статей ст.ст. 76,77,78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зазначено, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (ч.2 ст.1193 ЦК України).

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (ч.2 ст.1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 28 березня 2023 року близько 13:50 год. на автодорозі Львів-Краковець в смт Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «VD CV.CBF.001», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним зазначеної автодорогою у напрямку смт Краковець здійснив наїзд на пішохода - малолітню ОСОБА_2 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток правої гомілки, перелому медіальної кісточки правої великогомілкової кістки, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта ОСОБА_5 від 24 квітня 2023 року № 41/2023 ОСОБА_2 , 2009 року народження, протягом стаціонарного лікування від 28 березня 2023 року по 04 квітня 2023 року у травматологічному відділені було встановлено діагноз - відкритий перелом нижньої третини обох кісток правої гомілки, перелом медіальної кісточки правої великогомілкової кістки, які підтверджуються результатами рентгенологічного обстеження. Характери та локалізація ушкоджень не виключають можливість їх виникнення в результаті наїзду автомобіля.

Постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області від 28 квітня 2023 року кримінальне провадження, відомості про яке внесено 29 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000421 за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Згідно виписки-епікризу КНП ЛОР «ОДК «Охматдит» з медичної карти стаціонарного хворого № 2269, ОСОБА_2 , 2009 року народження, рекомендовано гіпсову іммобілізацію протягом п`яти тижнів, зняття швів на 14 день, контрольний огляд на 14 день.

Відповідно до довідки КНП Івано-Франківської селищної ради «Івано-Франківська районна лікарня» від 16 травня 2023 року, ОСОБА_2 потребує реабілітації протягом 1 місяця.

Встановлено, що ОСОБА_3 працює водієм автотранспортних засобів Групи експлуатації транспорту Новояворівського ЦПП Львівської дирекції АТ «Укрпошта» з 14 липня 2015 року по даний час, що підтверджується довідкою Львівської дирекції АТ «Укрпошта» № 31 від 27 квітня 2023 року.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «VD CV.CBF.001», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є спеціалізованим поштовим вантажним фургоном, який належить АТ «Укрпошта».

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-211310149, автомобіль марки «VD CV.CBF.001», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахований у ТДВ «СК «Гардіан». Сума страхування згідно полісу за шкоду, заподіяну майну становить 160 000, 00 грн, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 320000, 00 грн, розмір франшизи 0 грн.

Згідно відповіді ТДВ «СК «Гардіан» на заяву адвоката Карпуся О.М., подану в інтересах ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 , виплата страхового відшкодування по події, яка мала місце 28 березня 2023 року, внаслідок якої було завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , за договором страхування № EP-211310149 від 29 вересня 2022 року у сумі 17 885,48 грн. (витрати на лікування та моральна шкода в розмірі 5%) буде здійснено на реквізити, зазначені у заяві на виплату.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок ДТП донька позивачки ОСОБА_2 перенесла фізичний біль тривалого характеру, була вимушена проходити стаціонарне лікування з подальшою тривалою реабілітацією, впродовж якого дитина почувалася незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, залежність від оточення, ускладнення пересування), що призвело до її тривожності, розгубленості, емоційного стресу, страху перед автомобілями, а також до ослаблення організму в цілому. Таким чином, з огляду на характер тілесних ушкоджень, їх виникнення в результаті наїзду автомобіля, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд вважав підставними доводи позивача про заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди, на відшкодування якої відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, вона має право. При цьому, суд першої інстанції враховував, що маральна шкода завдана ОСОБА_2 у зв`язку з необережністю самої потерпілої, яка в порушення правил дорожнього руху раптово вибігла на проїзну частину поза пішохідним переходом, не впевнившись у відсутності транспортних засобів, що наближаються, та не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, внаслідок чого трапилась дорожньо-транспортна пригода, уникнути якої водій ОСОБА_3 не мав технічної можливості. Разом з тим, обставин, які б свідчили про грубу необережність потерпілої, судом не встановлено.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та встановленим судом обставинам.

Колегія суддів також погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, оскільки такий, на думку колегії суддів, визначений з врахуванням принципу розумності та справедливості, з врахуванням характеру й обсягу моральних страждань малолітньої ОСОБА_2 , та з врахуванням обставин даної справи, зокрема, відсутності вини відповідача у заподіянні такої.

Доводи скарги щодо відсутності обов`язку відповідача відшкодувати завдану ОСОБА_2 моральну шкоду у зв`язку з виплатою їй страхового відшкодування у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки такі не відповідають вимогам закону, яким встановлено обов`язок володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодувати потерпілій особі шкоду незалежно від наявності у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди його вини.

При цьому, колегія суддів враховує, що відшкодована ТДВ «СК «Гардіан» моральна шкода у розмірі 851, 69 грн, що становить 5 % від матеріальної шкоди у розмірі 17033, 79 грн, яку страховик відшкодовує з врахуванням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не є співмірною з понесеними ОСОБА_2 моральними стражданнями, які виразилися у тривалому стаціонарному лікуванні, тривалій реабілітації, позбавленні її звичайного ритму життя, можливості навчатися, проводити час з друзями, а також стресі, постійній тривозі та розгубленості.

Інші доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 15 листопада 2024 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра