Провадження № 2/127/2905/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Поляруш І.О.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Геращенко Т.В.,

представника відповідача КП «ВТК» Короля С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Геращенко Т.В., звернулася до суду із позовною заявою до КП «Вінницька транспортна компанія» про визнання незаконним та скасування рішення засідання атестаційної комісії з розгляду порушень Правил дорожнього руху, Правил експлуатації трамвая, тролейбуса і автобуса та інших недоліків в роботі водіїв міського електротранспорту від 01.05.2023 Протокол № 76 яким, згідно доводів позивача до неї застосовано дисциплінарне стягнення догану, позбавлено 100% преміальної оплати за підсумками роботи за травень 2023 року, зобов`язано відшкодувати збитки за пошкоджені транспортні засоби, згідно калькуляції в межах середньомісячної заробітної плати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Рішенням засідання атестаційної комісії з розгляду порушень Правил дорожнього руху, Правил експлуатації трамвая, тролейбуса і автобуса та інших недоліків в роботі водіїв міського електротранспорту від 01.05.2023 був винесений протокол № 76 щодо події, яка трапилася 27.04.2023 о 16 год. 16 хв., на перехресті вул. Пирогова Р. Скалецького, під час якої стажер трамвая Ве 4/6 № 339 маршрут № 5 ОСОБА_2 під наглядом водія трамвая ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 16.4, 16.5 ПДР, допустила зіткнення з тролейбусом ЗіУ-9 № 310 маршрут 12 (водій ОСОБА_3 ), який не закінчив проїзд перехрестя, що призвело до пошкодження двох транспортних засобів і встановлено вину водія трамвая ОСОБА_1 . За оскаржуваним рішенням комісії було порушено клопотання перед т.в.о. генерального директора КП «ВТК», за порушення вимог п.п. 16.4, 16.5 ПДР, що призвело до ДТП оголосити догану водію трамваю ОСОБА_1 , позбавити 100 % преміальної виплати за підсумками роботи травня 2023, покладено обов`язок з відшкодування збитків за пошкоджені ТЗ, згідно калькуляції, в межах середнього заробітку на позивача. Із застосованим до позивача дисциплінарним стягненням у вигляді догани, позбавленням 100% премії за травень 2023, відшкодуванням збитків за пошкоджені ТЗ в межах середньомісячного заробітку позивач не згодна, оскільки вважає, що винним у ДТП є водій тролейбуса, з яким відбулось зіткнення - ОСОБА_3 , оскільки ним при проїзді регульованого перехрестя не було надано перевагу в русі трамваю (п. 16.7. ПДР). Також позивач зазначає, що на смузі по якій рухався тролейбус, яким керував ОСОБА_3 проводились ремонтні роботи. І для того, аби продовжити рух по маршруту тролейбуса № 12 водію ОСОБА_3 необхідно було об`їхати перешкоду (місце проведення ремонтних робіт), змістившись правіше на трамвайну колію. При цьому позивач стверджує, що при виконанні об`їзду перешкоди водієм тролейбусу ОСОБА_3 не було дотримано п.п. 11.8, 13.1, 13.3, та 16.7, 18.1 ПДР України. Позивач вважає, що на підставі досліджених матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до відповідальності, визнати її винною у ДТП було неможливо. Посилаючись на наведені обставини та на норми статей 3, 21, 139, 147, 149, 231, 233 КЗпП України, як на підставу своїх вимог, позивач просила її позов до відповідача задовольнити та вирішити питання судових витрат.

Вказані обставини і стали підставою для звернення позивачем до суду з наведеним позовом до відповідача.

Ухвалою суду від 03.08.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу/її представнику п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали суду.

07.08.2023 на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Геращенко Т.В., про усунення недоліків та на виконання вимог ухвали суду від 03.08.2023, до заяви додано оригінал квитанції про сплату судового збору та усунуто інші недоліки позовної заяви, на які судом зверталась увага в ухвалі.

Ухвалою суду від 08.08.2023 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.

Своїм правом на подання відзиву по суті спору представник відповідача КП «ВТК» - Король С.І. не скористався. В межах підготовчого провадження повідомив, що відзив подавати не буде, а свою позицію по суті спору висловить під час надання вступного слова.

В межах підготовчого провадження, суд, на виконання вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України сприяв учасникам справи в реалізації ними прав передбачених цим Кодексом, роз`яснював наслідки вчинення/невчинення процесуальних дій, зокрема і право клопотати перед судом, враховуючи фактичні обставини справи, на призначення судової авто технічної експертизи, разом з цим як сторона позивача так і сторона відповідача не забажали внести на розгляд суду таке клопотання, вважаючи таку експертизу у справі недоцільною. (а.с. 100).

Ухвалою суду від 18.10.2023 підготовче провадження у даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомила, що вона працює водієм трамваю в КП «ВТК». Вона достовірно пам`ятає, що на перехресті, де відбулося ДТП, вівся ямковий ремонт. Вона зі стажером виїздили на перехрестя тоді, коли там уже був тролейбус. Світлофор для трамваїв показував, що можливо продовжувати рух ще 9 секунд. За кермом трамвая був стажер, якій вона сказала набирати швидкість, щоб перетнути перехрестя. Стажер виконала її вказівку, однак на дорозі (на середині перехрестя) уже стояв тролейбус, який не міг завершити маневр, оскільки мав перешкоду для руху зліва. Внаслідок наведеного відбулось зіткнення трамваю та тролейбусу в якому, як вона вважає, винен водій тролейбуса, який мав надати їй перевагу в русі. Потім рішенням атестаційної комісії її притягнуто до відповідальності за ДТП, це рішення вона вважає незаконним, а тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Геращенко Т.В. позов підтримала з підстав, що у ньому наведено, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача КП «ВТК» Король С.І. проти задоволення позову заперечував з двох підстав: 1) недоведеність позовних вимог, оскільки саме позивач порушила правила дорожнього руху, за що і понесла відповідальність; 2) неналежність та неефективність способу судового захисту, оскільки є очевидним, що правом накладення дисциплінарного стягнення на позивача наділений виключно керівник підприємства, яким згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань по КП «ВТК» на момент застосування дисциплінарного стягнення був та є на даний час ОСОБА_4 , як т.в.о. директора з 09.09.2022 року, який своїм Наказом від 26.05.2023 № 56 К/тм «Про винесення догани та депреміювання» оголосив позивачу догану, вирішив її депреміювати в розмірі 100% за травень 2023 року та відшкодувати збитки за пошкоджені транспортні засоби, згідно калькуляції в межах середньомісячної заробітної плати позивача, що виявилось наслідком на переконання особи, яка наділена правом застосування дисциплінарного стягнення, порушення позивачем п.п. 16.4., 16.5 ПДР, що і призвело до ДТП. Комісія, протокол № 76 якої оскаржується, будь яких рішень з приводу притягнення позивача до відповідальності не приймала. Комісія лише рекомендувала та відповідно порушила перед особою, яка наділена правом застосовувати дисциплінарне стягнення, клопотання, а керівник уже на підставі клопотання приймає рішення або притягнути особу до відповідальності або ні. Тому навіть можливе скасування протоколу комісії, який оскаржується, не потягне за собою такого правового наслідку, як скасування дисциплінарного стягнення. Такий правовий наслідок за таких обставин є неможливим, оскільки дисциплінарне стягнення застосовано не протоколом (рішенням) комісії, а відповідним наказом по підприємству, що винесено керівником. У своїх поясненнях звернув увагу на те, що позивач у своєму вступному слові визнала ту обставину, що вона при виїзді на перехрестя бачила тролейбус, і виїжджала на перехрестя уже при наявності перешкоди для руху тролейбуса, який об`їздив перешкоду. Відзначив, що позивач детально описала як виїздила на перехрестя, те що вона бачила куди були вивернуті колеса тролейбуса, в якому напрямку дивився водій тролейбуса (куди була повернута його голова). За таких обставин позивач не мала, як водій трамвая, виїжджати на перехрестя, та вжити заходи щоб уникнути ДТП. Визнання позивачем обставини того, що вона на кривій (до виїзду на перехрестя) пришвидшила рух при наявності перешкоди для руху а також те, що вона бачила як водій тролейбуса сидів до неї спиною, попри це не вжила заходів до гальмування, ще раз вказує на її вину.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду повідомила, що на момент ДТП вона була стажером водія трамвая КП «ВТК» - ОСОБА_1 та перебувала за кермом трамвая. До моменту ДТП вона виїхала на криву на зелений сигнал світлофора від зупинки трамвая «Медичний Університет Ринок «Урожай» в сторону «Електромережі». Під`їжджаючи до перехрестя, вона побачила на ньому (перехресті) тролейбус у нерухомому стані, оскільки зліва від тролейбуса була перешкода, там проводились ремонтні роботи дорожнього покриття. Внаслідок цих робіт тролейбус не міг завершити поворот ліворуч. Коли вони уже проїжджали криву, відчула контакт транспортних засобів. На уточнююче запитання суду свідок повідомила, що коли вона розпочала рух від зупинки «Медуніверситет» і виїхала на криву, то саме у цей момент вона побачила на перехресті тролейбус, який не рухався, оскільки не міг закінчити маневр, через перешкоди зліва.

В судовому засіданні спеціаліст КП «Вінницька спеціалізована монтажно експлуатаційна дільниця з організації дорожнього руху» Догадов Є.В., який запрошений в судове засідання для роз`яснення схеми роботи по фазам та циклограми світлофорного об`єкта «Ринок Урожай» м. Вінниці, що регулює роботу перехрестя по вул. Пирогова вул. Р. Скалецького вул. Келецька станом на 16:13 16:16, 27.04.2023, в судовому засіданні повідомив наступне. З наведеної циклограми (а.с. 75 78), можна встановити за сигналом світлофора, який ми бачимо на відеозаписі (а.с. 79), які сигнали світлофора горіли для інших учасників дорожнього руху. Тобто без дослідження відеозапису (а.с. 79), по самій циклограмі неможливо встановити, хто з учасників дорожнього руху в певний час рухався на відповідний сигнал світлофора. Переглянувши в судовому засіданні відеозапис (а.с. 79) спеціаліст зазначив, що водій трамвая під час зіткнення з тролейбусом дійсно рухалась на «свій» зелений сигнал світлофора. Разом з цим водій тролейбуса вже виїхав на це перехрестя, ще під час попереднього дозволяючого йому рух сигналу світлофора, тобто тролейбус перебував поза мажами стоп лінії, щоб керуватись відповідним сигналом світлофора. Таким чином тролейбус не міг та й не мав змоги керуватись будь якими сигналами світлофорів, він закінчував маневр по руху, який був розпочатий ще під час попереднього сигналу світлофора, а тому перевага в русі мала бути надана водієві тролейбуса.

Заслухавши пояснення учасників справи/їх представників, допитавши у судовому засіданні свідка, заслухавши спеціаліста, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

27.04.2023 о 16 год. 16 хв. у м. Вінниці на перехресті вул. Пирогова Р. Скалецького, між транспортними засобами - трамваєм Ве 4/6 № 339, маршрут № 5 та тролейбусом ЗіУ 9 № 310 маршрут № 12 відбулось зіткнення, внаслідок якого наведені транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. На момент ДТП за кермом трамвая перебувала стажер ОСОБА_2 , під наглядом водія трамвая ОСОБА_1 . За кермом тролейбуса перебував водій ОСОБА_3 . Обидва транспортні засоби належать КП «ВТК». Водій трамвая ОСОБА_1 та водій тролейбуса ОСОБА_3 є водіями, які працевлаштовані в КП «ВТК».

Вказані обставини учасниками справи визнаються, а тому на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Згідно п. 1.3. Положення про атестаційну комісію підприємств міського електротранспорту з визначення кваліфікації водіїв трамвая та тролейбуса (надалі Положення), що затверджено Наказом № 70 від 31.03.2004 Державного комітету України з питань житлово комунального господарства, атестаційна комісія утворюється на кожному підприємстві міського електротранспорту.

Одним із основних завдань атестаційної комісії, з поміж інших, є: розгляд порушень транспортної дисципліни та недоліків у роботі водіїв та інших посадових осіб, що мають посвідчення водія трамвая (тролейбуса) (п. 1.4. Положення).

Згідно п. 4.1. цього ж Положення атестаційна комісія здійснює розгляд порушень транспортної дисципліни та недоліків у роботі водіїв та працівників, що мають посвідчення водія трамвая (тролейбуса).

Наказом т.в.о. генерального директора КП «ВТК» О. Нечаєва від 03.01.2023 № 4 Од «Про затвердження складу атестаційної комісії з визначення кваліфікації водіїв трамвая, тролейбуса, водіїв автотранспортного парку та розслідування ДТП за участі транспорту підприємства» призначено персональний склад атестаційної комісії КП «ВТК». (а.с. 72-74).

Відповідно до п. 2.1. Робочої інструкції водія трамвая по КП «ВТК», що затверджено наказом начальника КП «ВТК» № 17 від 01.03.2019, кожен водій трамвая повинен знати і виконувати, з поміж іншого, - Правила дорожнього руху. (а.с. 46).

Протоколом № 76 Засідання атестаційної комісії з розгляду порушень Правил дорожнього руху, Правил експлуатації трамвая, тролейбуса і автобуса та інших недоліків в роботі водіїв міського комунального електротранспорту від 01.05.2023, атестаційна комісія КП «ВТК» розглянувши обставини ДТП, що відбулось 27.04.2023 о 16 год. 16 хв. на перехресті вул. Пирогова Р. Скалецького, за участю стажера трамваю Ве 4/6 № 339 маршрут № 5, ОСОБА_2 , яка керувала т.з. під наглядом водія трамвая ОСОБА_1 , вважала, що зі сторони водія трамвая ОСОБА_1 має місце порушення вимог п.п. 16.4 та 16.5 Правил дорожнього руху, внаслідок чого ОСОБА_1 допустила зіткнення з тролейбусом ЗіУ 9 № 310 маршрут № 12 водій ОСОБА_3 , який не закінчив проїзд перехрестя, що призвело до пошкодження двох ТЗ. Комісія вважала, що має місце вина водія трамвая ОСОБА_1 , а тому, за результатами розгляду цих обставин атестаційна комісія порушила клопотання перед т.в.о. генерального директора КП «ВТК» щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності. (а.с. 28).

Наказом т.в.о. генерального директора КП «ВТК» О. Нечаєва від 26.05.2023 № 56 К/тм «Про винесення догани та депреміювання», вирішено винести ОСОБА_5 водію трамваю відділу експлуатації по трамваях, т. № 1992 догану, вирішено також депреміювати в розмірі 100 % за травень 2023 року, а також відшкодувати збитки за пошкоджені транспортні засоби згідно калькуляції в межах середньомісячної заробітної плати, за порушення вимог ПДР п. 16.4 та п. 16.5, що призвело до ДТП. Підставою для винесення вказаного наказу став як протокол засідання атестаційної комісії з розгляду порушень ПДР № 76 від 01.05.2023, так і пояснення самої ОСОБА_1 (а.с. 30).

При цьому суд відзначає, що предметом оскарження у справі є Рішення засідання атестаційної комісії з розгляду порушень Правил дорожнього руху, Правил експлуатації трамвая, тролейбуса і автобуса та інших недоліків в роботі водіїв міського електротранспорту від 01.05.2023 Протокол № 76 яким, згідно доводів позивача до неї застосовано дисциплінарне стягнення догану, позбавлено 100% преміальної оплати за підсумками роботи за травень 2023 року, зобов`язано відшкодувати збитки за пошкоджені транспортні засоби, згідно калькуляції в межах середньомісячної заробітної плати. Поряд з цим сам Наказ від 26.05.2023 № 56 К/тм «Про винесення догани та депреміювання», яким в дійсності до позивача застосовано дисциплінарне стягнення та покладена обмежена матеріальна відповідальність за завдані ДТП збитки, позивач предметом оскарження не визначає та скасувати не просить.

При цьому в якості підстав для скасування рішення атестаційної комісії позивач вказує на те, що Правил дорожнього руху вона не порушувала, не піддаючи сумніву компетенцію атестаційної комісії ставити на вирішення особи, яка наділена правом прийому звільнення працівника з роботи, питання застосування до працівника дисциплінарного стягнення чи матеріальної відповідальності.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно із ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно із ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно із ч. 1-4 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Отже, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення працівником дій (бездіяльності), які в розумінні закону можуть бути кваліфіковані як дисциплінарний проступок, застосовуються органом (посадовою особою), якому (якій) надано право прийняття на роботу (звільнення з роботи) та оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Разом з цим, як зазначалось вище Наказ від 26.05.2023 № 56 К/тм «Про винесення догани та депреміювання», яким в дійсності до позивача застосовано дисциплінарне стягнення, демпремійовано, та покладена обмежена матеріальна відповідальність за завдані ДТП збитки, позивач предметом оскарження не визначає та скасувати не просить.

При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок та чи не закінчився встановлений для цього строк.

Поряд з цим для перевірки наведених обставин необхідним є постановка позивачем на вирішення суду відповідного предмету спору.

Відповідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.02.2021 в справі № 754/5841/17.

Підсумовуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши доводи та заперечення учасників справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку ефективним/належним способом захисту, який, за умови наявності до того матеріально правових підстав, забезпечить захист прав позивача, є звернення до суду з позовом про визнання Наказу від 26.05.2023 № 56 К/тм «Про винесення догани та депреміювання», який винесено Т.в.о. генерального директора КП «ВТК» О. Нечаєвим протиправним та його скасування.

Обраний позивачем спосіб захисту у виді скасування рішення засідання атестаційної комісії з розгляду порушень Правил дорожнього руху, Правил експлуатації трамвая, тролейбуса і автобуса та інших недоліків в роботі водіїв міського електротранспорту від 01.05.2023 Протокол № 76 яким, згідно доводів позивача до неї застосовано дисциплінарне стягнення догану, позбавлено 100% преміальної оплати за підсумками роботи за травень 2023 року, зобов`язано відшкодувати збитки за пошкоджені транспортні засоби, згідно калькуляції в межах середньомісячної заробітної плати, не є належним та не є ефективним, оскільки як встановлено судом в дійсності дисциплінарне стягнення та обмежену матеріальну відповідальність до позивача застосовано саме Наказом від 26.05.2023 № 56 К/тм «Про винесення догани та депреміювання», який винесено Т.в.о. генерального директора КП «ВТК» О. Нечаєвим.

Зазначення в позові, що дисциплінарне стягнення та матеріальна відповідальність до позивача застосована рішенням атестаційної комісії, що оформлено протоколом № 76 від 01.05.2023 є хибним, таким що не відповідає дійсності та встановленим судом фактичним обставинам справи.

Атестаційна комісія у протоколі № 76 від 01.05.2023 лише порушила перед т.в.о. генерального директора клопотання про відповідальність ОСОБА_1 , що повністю відповідає встановленій п. 4.1. Положення про атестаційну комісію підприємств міського електротранспорту з визначення кваліфікації водіїв трамвая та тролейбуса (надалі Положення), що затверджено Наказом № 70 від 31.03.2004 Державного комітету України з питань житлово комунального господарства, компетенції комісії з розгляду порушень транспортної дисципліни та недоліків у роботі водіїв та працівників, що мають посвідчення водія трамвая (тролейбуса).

Таким чином судом не встановлено самостійних та достатніх матеріально правових підстав для скасування рішення Атестаційної комісії КП «ВТК», що наведено у протоколі № 76 від 01.05.2023.

Єдиною підставою для скасування рішення Атестаційної комісії КП «ВТК», що наведено у протоколі № 76 від 01.05.2023 позивач як у позові так і в судовому засідання зазначала про те, що вона не порушувала п.п. 16.4, 16.5 Правил дорожнього руху України, поряд з цим на роз`яснення суду щодо можливості клопотати перед судом, враховуючи фактичні обставини справи, на призначення судової авто технічної експертизи, як сторона позивача так і сторона відповідача зазначили, що таку експертизу у справі призначати недоцільно.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис обставин події свідчить про порушення саме позивачем п.п. 16.4, 16.5 Правил дорожнього руху України, про що в судовому засіданні зазначив також і спеціаліст Догадов Є.В.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Верховний Суд у постанові від 02.06.2022 у справі № 602/1455/20 вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України).

З огляду на викладене, з урахуванням наведених сторонами обґрунтувань, та наданих доказів, які містять матеріали справи, а також релевантної практики Верховного Суду у подібних правовідносинах, правозастосовного до спірних правовідносин законодавства України, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду обрав неналежний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

В Постанові ВП ВС від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 наведено, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові, іншим аргументам не має підстав надавати оцінку, про обґрунтованість чи необґрунтованість вимог можна робити висновки при належному способі захисту.

З огляду на викладене суд не надає оцінку питанню обґрунтованості/необґрунтованості доводів позивача щодо правомірності/неправомірності застосування до неї дисциплінарної відповідальності, обмеженої матеріальної відповідальності та депреміювання.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову судові витрати, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.147-149, 233 КЗпП України, ст..7, 10, 12-13, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Комунальне підприємство «Вінницька транспортна компанія» , м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 29.

Повний текст рішення суду складено 15 березня 2024 року.

Суддя: