ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 березня 2024 року

м. Харків

справа № 629/4092/23

провадження № 22-ц/818/1142/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Харківгаз

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Харківгаз до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) обсягу природного газу, вартості робіт, пов`язаних з демонтажем, транспортуванням та проведенням експертизи лічильника газу, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 січня 2024 року, постановлене суддею Каращуком Т.О.

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Харківгаз звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в сумі 21 495, 71 гривня, вартості робіт пов`язаних з демонтажем, транспортуванням та проведенням експертизи лічильника газу в сумі 5 495,40 гривень та стягнення судових витрат.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 серпня 2023 року відкрито провадження у справі.

09 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 січня 2024 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявникові. Роз`яснено ОСОБА_1 , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що суд першої інстанції помилково повернув її заяву.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходив із того, що заявницею не обґрунтовано необхідність забезпечення доказів шляхом призначення експертизи, не вказано яким чином висновок даної експертизи може вплинути на подальше вирішення справи. Крім того, позивачем не зазначено на виконання вимог ч.1 ст.116 ЦПК України підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення основних прав, наданих конституцією або законом, а також право на доступ до правосуддя та справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є одними із невід`ємних прав людини, які закріплені в Загальній декларації прав людини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року (статті 8, 10).

Ця норма кореспондує з нормою Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка міститься в статті 6 «Право на справедливий суд».

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як убачається зі змісту поданого ОСОБА_1 клопотання, остання просить призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, для перевірки відповідності її підпису у акті про виявлення порушень; акті про порушення; акті про демонтаж. В мотивувальній частині заяви просить призначити почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. Бокаріуса М.С. та витребувати у позивача оригінали відповідних документів.

Таким чином звергаючись до суду із клопотанням ОСОБА_1 фактично просила призначити почеркознавчу експертизу. При цьому не посилаючись на необхідність саме забезпечення доказів, передбачене ст. ст.116, 117 ЦПК України.

Суд не з`ясував підстав та змісту поданого клопотання та передчасно повернув його з посиланням на порушення ст. ст. 116,117 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, які привели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з цим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 січня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова