Провадження 2/127/3993/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Антонюк В.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення способу і порядку участі батька у вихованні дитини.

Разом із позовною заявою, 23.08.2024, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову в порядку і на підставі положень ст.ст. 149 - 152 ЦПК України.

Станом на 26.08.2023 позовна заява ОСОБА_1 до розгляду судом не прийнята і провадження у цивільній справі не відкрито.

Однак, згідно із ч.1та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, встановлених законом.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення способу і порядку участі батька у вихованні дитини, оскільки сторони мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя сторін не склалося, їх шлюб розпався. Відповідач забрала спільну дитину та переїхала до батьків у м. Хмільник Вінницької області. З часу окремого проживання сторін, відповідач постійно чинить перешкоди позивачу у спілкуванні та побаченні із дитиною. Спроби домовитися про зустріч або ігноруються, або зустрічі проходять у напруженій нервовій обстановці, або безпричинно скасовуються. Відповідач зі своєю матір`ю чинять на дитину психологічний тиск та залякують, щоб вона не зустрічалась із батьком. Крім того, відповідач не повідомляє батька про стан здоров`я дитини, не надає можливості допомогти в лікуванні, що може призвести до погіршення фізичного стану дитини. Таким чином, позивач позбавлений можливості проводити час із донькою, приділяти їй батьківську любов, турботу та увагу, а така поведінка зі сторони відповідача може призвести до руйнування нормальних психоемоційних зв`язків між позивачем та його малолітньою дитиною, що в подальшому, на думку заявника, може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення.

Вищевикладене й стало підставою для звернення заявником до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_4 надавати можливість ОСОБА_1 безперешкодно бачитися, спілкуватися та спільно проводити час з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше двох разів на тиждень у будні дні після 17:00 год., не менше ніж на дві години, увихідні дні після 11:00 год., не менше ніж на три години, поза межами постійного місця проживання дитини, без обмеження місця прогулянок, без присутності матері, до набрання чинності рішенням суду і даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, судом не встановлено необхідності у виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням, а також не встановлено необхідності призначення заяви про забезпечення позову до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін.

Судом встановлено, що вимога про забезпечення позову подана з додержання вимог встановлених ст. 151 ЦПК України.

Згідно із ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Суд, розглянувши вищезазначену заяву, враховуючи обґрунтування заявника, приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у обраний ним спосіб, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків, в даному випадку, заборони суб`єкту господарювання вчиняти певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками, які настануть, в даному випадку, внаслідок заборони суб`єкту господарювання вчиняти певні дії.

Судом перевірено аргументованість вимоги про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, враховано те, що між сторонами дійсно виник спір щодо способу і порядку участі батька у вихованні дитини, однак судом не встановлена наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд прийшов до висновку, що обраний заявником вид заходів забезпечення позову фактично є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.

Згідно із ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Судом враховано, що зокрема наявність перешкод у позивача у порядку його участі у вихованні дитини, може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Застосування заходів забезпечення позову, в цьому випадку, фактично вирішує справу по суті предмету позову. Слід врахувати, що задоволення позовних вимог, за достатніх для цього підстав, наслідком матиме встановлення способу і порядку участі позивача у вихованні дитини.

Забезпечення позову у спосіб тотожний задоволенню заявлених позовних вимог є порушенням ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

При цьому суд звертає увагу на те, що вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд не з`ясовує фактичні обставин справи, а також не оцінює належності, допустимості і достовірності доказів щодо суті спору. Лише під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, які правовідносини випливають із встановлених обставин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити, тощо.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заходи забезпечення позову, про які клопоче заявник, не є співмірними, адекватними і необхідними для забезпечення виконання судового рішення, невжиття таких заходів не може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Цивільний процесуальний кодекс України враховує принцип рівноправ`я сторін у процесі і забезпечує захист інтересів, в тому числі, відповідача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-154, 157, 258-261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя: