УХВАЛА

29 лютого 2024року

м. Київ

справа № 658/584/15-ц

провадження № 61-2095ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28 вересня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_1 ,в якому просила суд:- виділити їй та визнати право власності на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; - поділити спільне майно подружжя та визнати за нею право власності на масажне ліжко «нуга-бест», вартістю 15 000,00 грн; морозильну камеру «Беко», об`ємом400 л, вартістю

4 000,00 грн; м`який куток бордового кольору, який складається з двох диванів та двох розкладних крісел, вартістю 8 000,00 грн; телевізор «JVS», вартістю 3 000,00 грн; стінку меблеву, вартістю 1 000,00 грн; комп`ютер з монітором, вартістю 4 000,00 грн; пилосос з вологим прибиранням, вартістю

2 500,00 грн;- виділити відповідачу у власність вантажно-пасажирський мікроавтобус «АVІА», державний номер НОМЕР_1 , вартістю 12 000,00 грн.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на частину спільно набутого майна подружжя: квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 137,5 кв. м, житловою площею 38,1 кв. м, з господарчими та побутовими будівлями та спорудами - тамбур літ. «а5», 1/2 частину сараю літ. «Б», споруди № 1, 4, 1/2 частина огорожі № 3.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання особистою приватною власністю майна, набутого під час шлюбу задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно: телевізор «JVS», вартістю 3 000,00 грн, морозильну камеру «Ardo», об`ємом 400 л., вартістю 2 197,00 грн, пилосос з вологим прибиранням, вартістю 2 500,00 грн, стінку мебельну, вартістю 1 000,00 грн.

У порядку розподілу зазначеного майна подружжя виділено у власність ОСОБА_2 : - пилосос з вологим прибиранням, вартістю 2 500,00 грн;- морозильну камеру «Ardo», об`ємом 400 л., вартістю 2 197,00 грн;

У порядку розподілу зазначеного майна подружжя виділено у власність ОСОБА_1 : - телевізор «JVS», вартістю 3 000,00 грн; - стінку мебельну, вартістю 1 000,00 грн;

У решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 08 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні вимоги про поділ вантажно-пасажирського мікроавтобуса «АВІА», державний номер НОМЕР_1 , скасованоі ухвалено в цій частині нове рішення.

Визнано вантажно-пасажирський мікроавтобус «АВІА», державний номер НОМЕР_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на 1/2 частину автомобіля «АВІА» 31, 1986 року випуску, синього кольору, шасі № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 ., залишивши цей автомобіль у спільній частковій власності сторін. У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 08 квітня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 лютого 2020 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишенj без розгляду.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від

28 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного судувід 22 листопада 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання права власності задоволено частково.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 88/100 часток квартири АДРЕСА_2 .

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно: -12/100 часток квартири АДРЕСА_2 ;-квартиру АДРЕСА_3 ;

-телевізор «JVS», вартістю 3 000,00 грн; -стінку меблеву, вартістю 1 000,00 грн; - телевізор «Грюндік», вартістю 2 400,00 грн; - пилосос з функцією вологого прибирання, вартістю 2 500,00 грн;-автомобіль «АВІА 31», 1986 року випуску, синього кольору, шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 12 000,00 грн.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на наступне майно: -6/100 квартири

АДРЕСА_2 ;-50/100 квартири АДРЕСА_3 ;- телевізор «JVS», вартістю 3 000,00 грн;- стінку меблеву, вартістю 1 000,00 грн;- телевізор «Грюндік», вартістю 2 400,00 грн.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на наступне майно: - 6/100 квартири АДРЕСА_2 ; - 50/100 квартири АДРЕСА_3 ; - пилосос з функцією вологого прибирання, вартістю 2 500,00 грн; - автомобіль «АВІА 31», 1986 року випуску, синього кольору, шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю

12 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між вартістю виділеного майна в сумі 8 100,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 09 лютого 2024 року звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28 вересня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року, повний текст якої складено 29 листопада 2023 року.

Вказана касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Херсонським апеляційним судом прийнято постанову 22 листопада 2023 року, дата складення повного тексту якої 29 листопада 2024 року, тобто останнім днем касаційного оскарження даної постанови є 29 грудня 2023 року.

Заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 09 лютого 2024 року, що вбачається з відмітки на поштовому конверті, який зданий до відділення Укрпошти, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України.

Із заявою чи з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження заявник не зверталався. Можливість вирішення цього питання при відсутності його заяви про поновлення строку, за власною ініціативою суду, законом не передбачено.

Згідно з пунктом другим частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, заявник має право надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Херсонського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року із зазначенням підстав для поновлення такого строку та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу;

У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення. (частини сьома статті 43 ЦПК України).

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявник має правонадіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати докази надсилання уточненої редакції касаційної скарги іншим учасникам справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28 вересня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині наведення поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження заявнику буде відмовлено у відкритті касаційного провадження, а в разі невиконання вимог іншої частини даної ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська