КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/8907/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/12422/21

06 листопада 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Мальцева Д.О., у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до Головного управління Держпраці у Київській області, правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, треті особи: директор товариства з обмеженою відповідальністю «Вірджин Стар» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про скасування акта спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, що стався 05 жовтня 2019 року з ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Києві, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області про скасування акта спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, що стався 05 жовтня 2019 року з ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що 05 жовтня 2019 року з ОСОБА_3 , начальником будівельної дільниці ТОВ «Вірджин Стар», стався нещасний випадок із смертельним наслідком.

За результатами роботи комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку був складений Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 17 листопада 2020 року за формою Н-1/П, затверджений Головним управлінням Держпраці у Київській області.

Комісія зі спеціального розслідування дійшла висновку про те, що даний випадок пов`язаний з виробництвом, посилаючись на п.п. 2 п. 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337 (далі - Порядок).

Відповідно до п.п. 2 п. 52 Порядку обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до відбуття з нього, що фіксується відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі, в робочий і надурочний час.

Позивач зазначав, що звисновками комісії не погодився її член - страховий експерт з охорони праці Відділу профілактики страхових випадків Управління Даниленко Федор Володимирович , про що виклав окрему думку, що є невід`ємною частиною Акта Н-1/П, посилаючись на те, що нещасний випадок з ОСОБА_3 стався у вихідний день - суботу 05.10.2019року.

Також з висновком комісії не погодився її член ОСОБА_1 , директор ТОВ «Вірджин Стар», зазначивши, що 05.10.2019 року - вихідний день на підприємстві, а тому ніяких робіт чи завдань по розпорядженню керівництва потерпілий не виконував.

Свою категоричну незгоду в окремій думці виклав член комісії Кваша Р.С. , юристконсульт ТОВ «Вірджин Стар», також зауваживши, що 05.10.2019 року на підприємстві «Вірджин Стар» був вихідний день і потерпілий знаходився на об`єкті з власної ініціативи.

Згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Вірджин Стар» робочий день починається о 8-00 год, закінчується о 17-00 год., перерва з 13-00 до 14-00.; вихідні дні - субота та неділя.

Виходячи з вищевикладеного, потерпілий перебував на території підприємства не під час виконання трудових (посадових) обов`язків, не під час виконання завдань роботодавця та не в робочий і надурочний час.

Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-XIV (далі - Закон №1105) нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Відповідно до п.п. 2. п. 52 Переліку обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і складається Акт за формою H-l/П Порядку №337 є - перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до відбуття з нього, що фіксується відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі, в робочий і надурочний час.

Таким чином, відповідно до вищевикладених норм законодавства про загальнообов`язкове державне страхування, посилання комісії зі спеціального розслідування на п.п. 2 п. 52 Порядку №337, що передбачає виконання саме трудових обов`язків чи завдань роботодавця відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку, у тому числі, в робочий і надурочний час, як підставу визнання нещасного випадку пов`язаним з виробництвом, є безпідставними та необгрунтованими.

Акт за формою H-l/П складено комісією з порушенням вимог Порядку розслідування, тобто, з необгрунтованим посиланням на пункт, який дає підстави пов`язування нещасного випадку з виробництвом, а тому такий Акт не може бути підставою для відшкодування потерпілому шкоди відповідно до законодавства про загальнообов`язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві, та повинен бути скасований.

Керуючись п.54 Порядку, Управління зверталося до Головного управління Держпраці у Київській області в листі №7220-5 від 09.12.2020 року щодо проведення повторного розслідування нещасного випадку. На що отримало відмову від Держпраці у листі №53/3/21/51 від 04.01.2021 року.

Статтею 17 Закону №1105 встановлено, що спори, які виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку, зокрема, в судовому порядку вирішуються спори щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування.

З урахуванням наведеного, позивач просив суд скасувати Акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 05.10.2019 року о 10 год. 35 хв. з ОСОБА_3 за формою Н-1/П, затверджений 17.11.2020 року.

Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 серпня 2021 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: директора ТОВ «Вірджин Стар» ОСОБА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року заяву Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про заміну сторони у справі - задоволено. Замінено сторону у справі № 761/12422/21, а саме: позивача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Києві, на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 сепрня 2023 року заяву ОСОБА_2 про залучення її у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - задоволено. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року позов Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до Головного управління Держпраці у Київській області, треті особи: директор товариства з обмеженою відповідальністю «Вірджин Стар» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування акта спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, що стався 05 жовтня 2019 року з ОСОБА_3 , залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним і необгрунтованим.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторона позивача посилалась в обгрунтування своїх вимог.

Посилається на те, що судом першої інстанції не враховані вимоги п.п. 1, 2 п.52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 337 від 17.04.2019 року (далі - Порядок № 337), відповідно до яких обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаними з виробництвом, є виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), у тому числі, у відрядженні (згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), на яке він відряджений), а також перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до відбуття з нього, що фіксується відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі, в робочий і надурочний час.

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_3 перебував на території підприємства не під час виконання трудових (посадових) обов`язків, не під час виконання завдань роботодавця та не в робочий і надурочний час.

Суд першої інстанції не взяв до уваги свідчення свідків, а саме: директора ТОВ «Вірджин Стар» ОСОБА_1 , який в протоколі допиту свідка від 16 жовтня 2019 року вказав, що графік роботи в ТОВ «Вірджин Стар» - з понеділка по п`ятницю, а субота та неділя - вихідні дні. Також свідок ОСОБА_1 зазначив, що у ОСОБА_3 був аналогічний графік роботи.

Вказує на те, що в п.3 Акта спеціального розслідування нещасного випадку від 17 листопада 2020 року зазначено, що відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку - графік роботи в ТОВ «Вірджин Стар» - з понеділка по п`ятницю, а субота та неділя - вихідні дні.

Таким чином, відповідно до вищевикладених норм законодавства, посилання комісії зі спеціального розслідування на п.п.2 п.52 Порядку №337, що передбачає виконання саме трудових обов`язків чи завдань роботодавця відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку, у тому числі, в робочий і надурочний час, як підстави визнання нещасного випадку пов`язаним з виробництвом, є безпідставними та необгрунтованими.

Посилається на те, що підставою для складання Акта H-l/П став висновок комісії про поширення дії п.п. 2 п. 52 Порядку № 337 на даний нещасний випадок, Акт H-l/П складений з безпідставним посиланням на п.п. 2 п. 52 Порядку № 337, а висновки комісії необгрунтовані та безпідставні, оскільки не знаходять підтвердження за недостатністю доказів.

За наведених обставин позивач вважає, що судом першої інстанції при вирішенні вказаного спору не було вірно застосовані норми матеріального права.

Крім того, позивач зазначає,що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 року № 14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці», Головне управління Держпраці у Київській області ліквідувалось та утворився новий територіальний орган - Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці.

Відповідно до наказу Державної служби України з питань праці від 05 грудня 2022 року № 233 «Про можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій» повноваження та виконання функцій Головного управління Держпраці у Київській області з 06 грудня 2022 року переходять до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

Як передбачено статтею 55 ЦПКУкраїни, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідно сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Управлінням було подано до Шевченківського районного суду м.Києва клопотання про заміну відповідача (копія додається), але суд не розглянув дане питання.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованим розподілом судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 04 березня 2024 року визначено склад колегії суддів: Верланова С.М. - головуючий суддя, судді: Нежура В.А., Невідома Т.О. для розгляду справи № 761/12422/21.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Мальцева Д.О., у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до Головного управління Держпраці у Київській області, треті особи: директор товариства з обмеженою відповідальністю «Вірджин Стар» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про скасування акта спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, що стався 05 жовтня 2019 року з ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 рокупризначено справу до розгляду у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

У зв`язку настанням обставин, які унеможливлюють участь судді-доповідача Верланова С.М. у розгляді справи було призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи на підставі розпорядження керівника апарату від 03 липня 2024.

Повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03 липня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Ратнікова В.М., судді Левенець Б.Б., Борисова О.В. для розгляду справи № 761/12422/21.

Ухвалою Київського апеляційного смуду від 12 липня 2024 року справу прийнято до провадження складу колегії суддів: головуючий суддя: Ратнікова В.М., судді Левенець Б.Б., Борисова О.В. та призначено до розгляду на 30 вересня 2024 року на 11-40 год.

В судове засідання 30 вересня 20234 року сторони не з`явились. Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача Головного управління Держпраці у Київській області- Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці. Розгляд справи було відкладено на 06 листопада 2024 року на 12-00 годину.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці- Новик Валентина Сергіївна просить апеляційну скаргу позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року - без змін.

Зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що обставини нещасного випадку, які викладені в Акті спеціального розслідування за формою Н-1/П від 05 жовтня 2019 року, за змістом відповідають документам, які наявні в матеріалах спеціального розслідування, та рішенням, які були ухвалені на засіданнях спеціальної комісії.

Доводи апеляційногої скарги позивача про те, що потерпілий перебував на території підприємства не під час виконання трудових (посадових) обов`язків, не під час виконання завдань роботодавця, та не в робочий і надурочний час сторона відповідача вважає безпідставними, оскільки матеріалами спеціального розслідування повністю підтверджується факт виконання потерпілим в день настання нещасного випадку трудових обов`язків.

Враховуючи відсутність будь-яких обставин, за яких нещасний випадок не визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, комісія обґрунтовано визнала нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом.

Міжрегіональне управління погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та вважає доводи апелянта такими, що не відповідають дійсним обставинам справи і не можуть бути підставою для скасування Акту за формою Н-1/П від 05 жовтня 2019 року спеціального розслідування нещасного випадку.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи управління судом апеляційної інстанції повідомлялось у встановленому порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності представника позивача.

В судовому засіданні 06 листопада 2024 року представник Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праціКугук Наталія Сергіївна проти доводів апеляційної скарги заперечувала з огляду на їх безпідставність та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Треті особи: директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Вірджин Стар» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання також повторно не з`явились, про день та час розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.10.2019 року з ОСОБА_3 , начальником будівельної дільниці ТОВ «Вірджин Стар», стався нещасний випадок із смертельним наслідком.

Головним управлінням Держпраці у Київській області видано наказ від 16 жовтня 2019 року, яким було утворено комісію зі спеціального розслідування.

Комісією зі спеціального розслідування було встановлено, що 05.10.2019 року, приблизно о 10:00 годині, на територію побутового містечка будівельного об`єкту ТРЦ «Блокбастер MALL», зайшов начальник дільниці ТОВ «Вірджин Стар» - ОСОБА_3. Підійшовши до приміщення, де перебував майстер ОСОБА_6 , він підняв його з ліжка та повідомив про намір пройти до території на будівельний майданчик та оглянути місце виконання робіт.

ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_3 у пройтись по об`єкту разом, але ОСОБА_3 , не дочекавшись ОСОБА_6 , пішов сам на будівельний майданчик. Приблизно через пів години ОСОБА_6 вийшов із побутового приміщення. Підійшовши до входу будівельного об`єкту ТРЦ «Блокбастер MALL» ОСОБА_6 пред`явив перепустку охоронцю та зайшов в середину об`єкту ТРЦ «Блокбастер MALL». ОСОБА_6 піднявся на другий поверх - де вони виконують роботи. Зі слів ОСОБА_6 , перебуваючи на другому поверсі, з одного із встановлених рекламних світлонепроникних банерів, який розташований біля ліфтової шахти, вибігли два чоловіки (іншого підприємства) та повідомили його про те, що хтось впав у ліфтову шахту.

ОСОБА_6 , дійшовши до ліфтової шахти, побачив ОСОБА_3, який не подавав ознак життя. Викликані сторонніми особами працівники швидкої допомоги, прибувши на місце події, констатували смерть ОСОБА_3.

Згідно з висновку експертного дослідження №011-3783-2019 від 07.10.2019-06.11.2019 року, смерть ОСОБА_3 настала від множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, з розвитком крововтрати та шоку.

Відповідно до судово-токсилогічного висновку експертного дослідження №051-1978-2019 від 09.10.2019 року, в крові ОСОБА_3 не знайдено метиловий та етиловий спирти, пропіловий, бутіловий, аліловий спирти та їх ізомери.

Комісія, оглянувши місце, отримавши пояснення від свідків та осіб причетних до нещасного випадку і, врахувавши висновок експертного дослідження №011-3783-2019 від 07.10.2019-06.11.2019 року, в якому зазначено, що отримані травми ОСОБА_3 виникли при падінні тіла з висоти. Отже, найвірогідніше ОСОБА_3 , проходячи біля не освітленого отвору ліфтової шахти другого поверху, за невстановлених обставин впав в шахту ліфта та отримав смертельні травми.

Також, в ході проведення розслідування було встановлено, що директор ТОВ «Вірджин Стар» не забезпечив в повному обсязі функціонування системи управління охорони праці на підприємстві, а саме: допустив до виконання робіт ОСОБА_3 без навчання та перевірки знань з питань охорони праці, чим порушив п.2.5 НПАОП 0.00-7.11-12 «Загальні вимоги стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників» та п.5.1 НПАОП 45.2-7.02-12 ДБН А.3.2-2-2009 «ССБТ. Охорона праці і промислова безпека у будівництві. Основні положення», не налагодив співробітництво, координацію дій між суб`єктами господарювання, які одночасно здійснювали роботи на об`єкті будівництва, та як наслідок, перебування ОСОБА_3 на неосвітленій території та падіння в шахту ліфта, чим порушив п. 6.2.9 НПАОП 45.2-7.02-12 ДБН А.3.2-2-2009 «ССБТ. Охорона праці і промислова безпека у будівництві. Основні положення».

При цьому, в ході проведення спеціального розслідування комісія встановила, що на момент настання нещасного випадку потерпілий ОСОБА_3 безперешкодно потрапив на підприємство з метою виконання трудових обов`язків.

Опрацювавши зібрані матеріали, комісія, керуючись пп.2 п.52 Порядку, визнала випадок, який стався з ОСОБА_3 таким, що пов`язаний з виробництвом.

Нещасний випадок, що стався з начальником дільниці ОСОБА_3 , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом згідно підпункту 2 пункту 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №337, який визначає, що обставини, за яких нещасний випадок визнається пов`язаними з виробництвом, є перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до відбуття з нього, що фіксується відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі в робочий і надурочний час.

Отже, за результатами проведеного комісією розслідування 17.11.2020 року було складено акт спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н- 1/П від 05 жовтня 2019 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до Головного управління Держпраці у Київській області, правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, треті особи: директор товариства з обмеженою відповідальністю «Вірджин Стар» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування акта спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, що стався 05 жовтня 2019 року з ОСОБА_3 , суд першої інстанції вказав на те, що позивачем не доведено, що потерпілий перебував на території підприємства не під час виконання трудових (посадових) обов`язків, не під час виконання завдань роботодавця та не в робочий і надурочний час та, відповідно, що Акт за формою Н-1/П складено комісією з порушенням вимог Порядку розслідування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року, відповідає.

Згідно із частинами першою, другою статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу.

У частинах першій та другій статті 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове спеціальне страхування», нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю працівника або настала його смерть.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове спеціальне страхування» факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Згідно зі статтею 171 КЗпП України роботодавець повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» також установлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням із всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене в судовому порядку.

Отже, обов`язок провести розслідування нещасного випадку та оформити відповідні документи покладено на роботодавця, а в разі його відмови таке питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці.

Процедура проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві врегульована Порядком № 337.

Пунктом 12 Порядку № 337 визначено, що на підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (далі - комісія). Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи.

Окрім того, пунктом 29 указаного Порядку визначено, що факт настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) на виробництві може бути встановлено в судовому порядку. Якщо такий факт встановлено в судовому порядку і нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) не підлягають спеціальному розслідуванню, розслідування організовує підприємство (установа, організація), де сталися такі випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), або його правонаступник у разі реорганізації цього підприємства (установи, організації).

Пунктом 33 Порядку № 337 передбачено, що комісія (спеціальна комісія) зобов`язана:

- провести засідання комісії (спеціальної комісії) з розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), на якому розглянути інформацію про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), розподілити функції між членами комісії, провести зустріч з потерпілим (членами його сім`ї чи уповноваженою ними особою) та скласти протоколи засідання комісії згідно з додатком 4;

- обстежити місце, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, та скласти відповідний протокол згідно з додатком 5, розробити ескіз місця, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, згідно з додатком 6 і провести фотографування місця настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), аварії (у разі потреби та можливості); одержати письмові пояснення від роботодавця та його представників, посадових осіб, працівників підприємства (установи, організації), потерпілого (якщо це можливо) згідно з додатком 7, опитати осіб - свідків нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та осіб, причетних до них, згідно з додатком 8;

- вивчити наявні на підприємстві документи та матеріали стосовно нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та у разі потреби надіслати запити до відповідних закладів охорони здоров`я для отримання медичних висновків щодо зв`язку нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) з впливом на потерпілого небезпечних (шкідливих) виробничих факторів та/або факторів важкості та напруженості трудового процесу;

- визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устатковання, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устатковання, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, згідно з додатком 9;

- визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці;

- визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи тощо для встановлення причин настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння);

- з`ясувати обставини та причини настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння);

- визначити, пов`язані чи не пов`язані нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) з виробництвом;

- установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці;

- розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам та/або гострим професійним захворюванням (отруєнням), у тому числі пропозиції щодо внесення змін до нормативно-правових актів з охорони праці;

- скласти акти за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення) згідно з додатком 11 у кількості, визначеній рішенням комісії (спеціальної комісії); у разі настання групових нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого;

- розглянути та підписати примірники актів за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення), а у разі незгоди члена комісії (спеціальної комісії) із змістом розділів 5, 6, 8, 9 такого акта - обов`язково підписати ці акти з відміткою про наявність окремої думки, яка викладається членом комісії письмово, в якій він обґрунтовано викладає пропозиції до змісту розділів 5, 6, 8, 9 акта (окрема думка додається до цих актів та є їх невід`ємною частиною);

- передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування та примірники таких актів керівнику підприємства (установи, організації) або органу, що утворив комісію (спеціальну комісію), для їх розгляду та затвердження;

- дотримуватися вимог законодавства про інформацію щодо захисту персональних даних потерпілих та інших осіб, які зібрані в межах повноважень комісії (спеціальної комісії) під час проведення розслідування та задокументовані в акті за формою Н-1.

Згідно з пунктом 34 Порядку № 337 рішення щодо визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом приймається комісією (спеціальною комісією) шляхом голосування простою більшістю голосів. У разі рівної кількості голосів членів комісії (спеціальної комісії) голос голови комісії (спеціальної комісії) є вирішальним.

У пункті 52 Порядку № 337 визначено перелік обставин, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом.

Пунктом 53 Порядку № 337 визначено, що нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються не пов`язаними з виробництвом у разі вчинення потерпілим кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами; смерті працівника від загального захворювання або самогубства, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та/або відповідною постановою про закриття кримінального провадження.

Відповідно до пункту 58 Порядку № 337 протягом трьох років з дати отримання акта за формою Н-1 потерпілий, член його сім`ї чи уповноважена ними особа або органи, установи та організації, представники яких брали участь у розслідуванні нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), мають право звернутися до роботодавця, Держпраці або її територіального органу щодо призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) у зв`язку з незгодою з обставинами та причинами настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та/або з висновком комісії, які викладені в акті за формою Н-1. За наявності документів, що можуть суттєво вплинути на висновки комісії (спеціальної комісії), роботодавцем, Держпраці або її територіальним органом (або юридичною особою, яка утворювала комісію, та її органом управління) вживаються заходи до призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння). Голова Держпраці або керівник її територіального органу у разі невиконання спеціальною комісією визначених цим Порядком обов`язків має право призначити повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, притягти до відповідальності посадових осіб територіального органу Держпраці та підприємства (установи, організації), які допустили порушення вимог цього Порядку. Повторне розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) проводиться комісією (спеціальною комісією) в іншому складі (із заміною всіх членів комісії). Висновки повторного спеціального розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) можуть бути оскаржені лише у судовому порядку.

Зазначені положення Порядку дають підстави дійти висновку, що до виключної компетенції комісії (спеціальної комісії) по розслідуванню нещасного випадку належать повноваження з визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, і такий факт не може бути визнаний таким у судовому порядку. Саме комісія (спеціальна комісія) встановлює факт пов`язаності чи непов`язаності нещасного випадку з виробництвом.

Рішення комісії (спеціальної комісії) та відповідний акт можуть бути оскаржені до суду. У цьому випадку суд має встановити наявність або відсутність порушень при їх складанні, у тому числі й перевірити обґрунтованість визнання комісією нещасного випадку таким, що пов`язаний / не пов`язаний з виробництвом і, відповідно до цього, ухвалити рішення.

Суд не уповноважений встановлювати або вважати доведеним факт пов`язаності чи не пов`язаності нещасного випадку з виробництвом, висновки Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 рокупо справі № 227/2301/21.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

У справі що переглядається, встановлено, що в акті спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, що стався 05.10.2019 року, комісія дійшла висновку, що нещасний випадок з начальником дільниці ОСОБА_3 пов`язаний з виробництвом, згідно підпункту 2 пункту 52 Порядку № 337, так як обставини, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виробництвом, є перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до відбуття з нього, що фіксується відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі в робочий і надурочний час.

У пункті 53 Порядку № 337 визначено перелік підстав, за наявності яких нещасний випадок визнається таким, що не пов`язаний з виробництвом. Такими підставами, зокрема, є: вчинення потерпілим кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами; смерть працівника від загального захворювання або самогубства, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та/або відповідною постановою про закриття кримінального провадження.

В оспореному акті розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку не вказано жодної з наведених вище підстав для визнання вказаного нещасного випадку таким, що не пов`язаний з виробництвом. Позивачем не надано жодного доказу, що кримінальне провадження відносно потерпілого ОСОБА_3 відкривалося, у матеріалах справи також відсутні відомості про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами відносно нього.

Позивачем не заперечується, що ОСОБА_3 під час отримання травми перебував на території будівельного об`єкту ТРЦ «Блокбастер MALL», на якому ТОВ «Вірджин Стар» здійснювало свою діяльність на підставі договору субпідряду від 04.04.2019 року №04/04/19ВС, укладеного з ТОВ «Євроінтербуд», а відтак мав право вільно пересуватися по об`єкту в будь-якому напрямку для виконання своїх обов`язків.

Наведених комісією в акті спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, що стався 05.10.2015 року з ОСОБА_3 , обставин позивачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Доказів прушення комісією вимог Порядку № 337щодо форми та/або процедури складання оспорюваного акту позивачем не надано та матеріали справи не містять.

Оскільки позивачем, відповідно до положень Порядку № 337, не надано доказів того, що нещасний випадок, який стався із ОСОБА_3, є таким, що не пов`язаний із виробництвом, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві .

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що потерпілий перебував на території підприємства не під час виконання трудових (посадових) обов`язків, не під час виконання завдань роботодавця та не в робочий і надурочний час, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

В акті спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, що стався 05.10.2019 року з ОСОБА_3 , комісією встановлено, що ТОВ «Вірджин Стар»здійснювало свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору субпідряду від 04.04.2019 року №04/04/19ВС, укладеного з ТОВ «Євроінтербуд». Згідно з пунктом 3.1.12 договору ТОВ «Вірджин Стар» повинно розробити графік виконання робіт на обєкті.

Поряд з цим, ТОВ «Вірджин Стар»такий графік виконання робіт комісії не надано.

Також, в ході проведення розслідування комісією було встановлено, що директор ТОВ Вірджин Стар» не забезпечив в повному обсязі функціонування системи управління охорони праці на підприємстві, та допустив до виконання робіт ОСОБА_3 без навчання та перевірки знань з питань охорони праці, чим порушив п.2.5 НПАОП 0.00-7.11-12 «Загальні вимоги стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників» та п.5.1 НПАОП 45.2-7.02-12 ДЕН А. 3.2-2-2009 «ССБТ. Охорона праці і промислова безпека у будівництві. Основні положення».

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Позивачем до матеріалів справи не надано жодного належного та допустимого доказу, який би беззаперечно спростовував наведені комісією в акті спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, що стався 05.10.201 з ОСОБА_3 , висновки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги свідчення свідків, а саме: директора ТОВ «Вірджин Стар» ОСОБА_1 , який в протоколі допиту свідка від 16 жовтня 2019 року вказав, що графік роботи в ТОВ «Вірджин Стар» - з понеділка по п`ятницю, а субота та неділя - вихідні дні, суд відхиляє, з огляду на наступне.

Позивачем не заперечується, що ОСОБА_1 єдиректором ТОВ «Вірджин Стар».

Оскаржуваним актом встановлено, що директор ТОВ Вірджин Стар» не забезпечив в повному обсязі функціонування системи управління охорони праці на підприємстві, та допустив до виконання робіт ОСОБА_3 без навчання та перевірки знань з питань охорони праці, чим порушив п.2.5 НПАОП 0.00-7.11-12 «Загальні вимоги стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників» та п.5.1 НПАОП 45.2-7.02-12 ДЕН А. 3.2-2-2009 «ССБТ. Охорона праці і промислова безпека у будівництві. Основні положення».

Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування вказаних висновків комісії

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, рішення суду не може ґрунтуватись виключно або вирішальною мірою на показаннях свідка, які до того ж є зацікавленими в скасуванні оскаржуваного акту.

Доводи апеляційної скарги про те, що комісія при складанні оспорюваного акта H-l/П безпідставно посилалась на п.п. 2 п. 52 Порядку № 337, а висновки комісії необгрунтовані та безпідставні, оскільки не знаходять підтвердження за недостатністю доказів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач помилково трактує положення пункту 52 Порядку № 337, переконуючи таким чином у своїй правоті.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Таким чином, доводи, викладені представником позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києвізалишено без задоволення, а судове рішення без змін, тому розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києвізалишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2024 року.

Головуючий: Судді: