Справа № 148/2012/23
Провадження №2-др/148/1/24
29 лютого 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: судді Штифурко Л.А.
секретаря Лиженко Є.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина заяву представника позивача, адвоката Кугутюка Олександра Васильовича, про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартфінанс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
В провадженні Тульчинського районного суд Вінницької області знаходилась вказана вище цивільна справа. Рішенням суду від 19.02.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
20.02.2024 представник позивача, адвокат Кугутюк О.В., звернуся в суд з заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у даній справі та стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7000 грн., оскільки під час ухвалення рішення від 19.02.2024 дане питання не вирішено.
Представник відповідача ТОВ "Смартфінанс" Дрозд О.М. в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причину своєї неявки суду не повідомив. Від нього 26.02.2024 до суду надійшло письмове клопотання, в якому він, посилаючись на практику ЄСПЛ та на ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК, просить відмовити в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та зменшити витрати на оплату правничої допомоги.
Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Кугутюк О.В., в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Останній в своїй заяві про ухвалення додаткового рішення просить дану заяву розглядати у його відсутність та відсутність позивача.
28.02.2024 від адвоката Кугутюка О.В. до суду надійшла заява, в якій він просить клопотання представника відповідача ТОВ "Смартфінанс" Дрозда О.М. від 26.02.2024 залишити без задоволення, а заяву про ухвалення додаткового рішення задоволити в повному обсязі. Вважає, що оспорення розміру гонорару, який він отримав в даній справі є поясяганням на професію адвоката. Крім того, він, як адвокат змушений вносити внески на рохвиток самоврядування, придбавати канцелярське приладдя, оплачувати оренду офісного приміщення, телекомунікаційних послуг.
Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового засідання.
За змістом ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
З огляду на викладене, суд вважав можливим провести розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у відсутність сторін по справі.
У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.
Вивчивши доводи та матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного.
Згідно п. 3 ч. 1. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, в тому числі, судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом 10 днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Зі змісту ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі.
У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Підсумовуючи можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Судом встановлено, що рішенням Тульчинського районного суд Вінницької області від 19.02.2024 позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартфінанс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено (а.с. 34-36).
На виконання вимог ст. 134 ЦПК України позивача у позовній заяві зазначено орієнтовний розрахунок суми судових витрат, який складає 8073,60 грн., з яких 1073,60 грн. сума судового збору та 7000 грн. витрати на правову допомогу (а.с. 2-4).
Також в матеріалах справи наявний ордер серії АВ № 1088168 від 09.08.2023 (а.с. 16), виданий адвокатом Кугутюком О.В., на надання правової допомоги ОСОБА_1 .
Крім того, судом встановлено, що 09.08.2023 між адвокатом Кугутюком О.В. та Кухарем С.П. укладено договір про надання правової допомоги б/н, предметом якого є надання адвокатом Кугутюком О.В. правничої допомоги ОСОБА_1 (а.с. 15).
Відповідно до Додатку №1 від 09.08.2023 до договору про надання правової допомоги сторони погодили фіксовану суму гонорару (винагороди) за надання адвокатом правової допомоги у розмірі 7000 грн. (а.с. 15 зв. бік).
Також адвокатом Кугутюком О.В. на підтвердження отримання ним та здійснення позивачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 7 000 грн. надано квитанцію б/н від 09.08.2023 (а.с. 17).
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Згідно з п. 4 ч.1 ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 19 вказаного вище Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.
Верховний Суд у справі № 922/3812/19 висловив позицію про те, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Зважаючи на викладені правові висновки Верховного Суду, суд вправі самостійно з власної ініціативи, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Водночас, суд звертає на увагу на те, що представник відповідача в своєму клопотанні просив зменшити витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката, посилаючись на те, що вони є неспівмірними зі складністю такої справи.
Суд погоджується з такими доводами представника позивача, з огляду на таке.
Судом встановлено, що у зв`язку з представництвом позивача адвокатом Кугутюком О.В. опрацювано документи, узгоджено правову позицію з клієнтом, підготовлено та підписано договір про надання правової допомоги, здійснено адвокатський запит, підготовлено та направлено до суду позовну заяву.
Однак, зазначена адвокатом Кугутюком О.В. сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень, на думку суду, є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Так, розгляд справи здійснювався у спрощеному провадженні, зважаючи на те, що справа є незначної складності, участі в судових засіданнях представник позивача не брав. Оцінка дій, що полягали в аналізі доказів і документів для подання позовної заяви, складання позовної заяви в даній справі та подання її до суду, представництво інтересів позивача у суді першої інстанції, вказує на їх невідповідність критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних та значних затрат часу, обсяг і складність складених процесуальних документів адвокатом не є значними. Складання позовної заяви не потребувало значних зусиль, оскільки позовна заява в своїй більшості містить посилання на норми закону, з урахуванням обставин справи, та є шаблонною.
Приймаючи до уваги, що рішенням Тульчинського районного суд Вінницької області від 19.02.2024 позов ОСОБА_1 до ТОВ "Смартфінанс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено, однак при його ухваленні не вирішено питання розподілу витрат на правову допомогу, суд вважає, що в даній справі є підстави для ухвалення додаткового рішення.
З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, часу, витраченого на виконання робіт з надання правничої допомоги, в тому числі реального часу, витраченого на представництво інтересів клієнта в суді, обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, значення справи для сторін, суд вважає можливим зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу та стягнути їх з відповідача на користь позивача в розмірі 4000 грн., що, на переконання суду, відповідатиме принципу розумності та співмірності за даних обставин.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 133, 137, 141, 265, 270 ЦПК України, суд,-
Заяву задовольнити частково.
Додаткове рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Л.А. Штифурко