Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1636/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2024 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Федченко Л.В.,

справа № 677/1636/23,

сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

предмет позову визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

розглянувши справу у підготовчому засіданні в залі суду, в порядку загального позовного провадження,

«І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача»

ОСОБА_1 звернулася до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовом до Ледянської сільської ради Касилівського району Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, в якому просила визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок з прибудовою загальною площею 75,63 кв.м., житлова площа 38,9 кв.м. , та хлів з літньою кухнею, погріб, кладову за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка постійно проживала в с. Волиця Друга Красилівського (в даний час Хмельницького) району Хмельнипької області. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

На вказаний житловий будинок позивач являється спадкоємцем за заповітом, складеним спадкодавцем та посвідченим секретарем Малоклітнянської сільської ради Красилівського району Хмельницької області 24.05.2017 року. Спадщину позивач прийняла, подавши до державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори відповідну заяву.

Спадкоємцями за заповітом на інше спадкове майно та спадкоємцями за законом першої черги є відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Оформити нотаріально спадковий житловий будинок з надвірними будівлями вона не має можливості, оскільки спадкодавець ОСОБА_5 , 11.10.2012 року оформивши спадковий житловий будинок після смерті свого чоловіка, отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, але за життя не встигла зареєструвати своє право власності відповідно до вимог ст. 1299 Цивільного кодексу України.

04.10.2023 року державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок, а тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

ФОП ОСОБА_6 була проведена технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якої був виготовлений технічний паспорт на нього та 03.10.2023 року надана довідка №519, з якої слідує, що житловий будинок 1963 року побудови, загальною площею 75,63 кв.м., житлова площа 38,9 кв.м., хлів з літньою кухнею - Б та погріб - б побудовані в 1971 році, прибудова - а та сходи - №1, побудовані в 1987 році, кладова - Г, вбиральня - Д, побудовані в 1991 році, не потребують дозвільних документів на будівництво, а отже не є самочинними.

Відповідачі заперечень на позов не надіслали.

«ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи»

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, надіслали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнали, просили справу слухати за їхньої відсутності.

«ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин»

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка постійно проживала в с. Волиця Друга Красилівського (в даний час Хмельницького) району Хмельницької області. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2012 року після смерті чоловіка ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 зробила заповідальне розпорядження на випадок своєї смерті, та, згідно з заповітом від 24.05.2017 року, заповіла належне їй майно: позивачу ОСОБА_5 спірний житловий будинок, відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку кадастровий номер :09:006:0853, відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер :09:006:0852.

ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли спадщину ОСОБА_5 , подавши нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_4 , який на день смерті матері ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав разом із нею в дворогосподарстві по АДРЕСА_1 , з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не звертався, спадщину ОСОБА_5 прийняв відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Спадкоємцям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори на підставі заповіту ОСОБА_5 від 24.05.2017 року видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки кадастровий номер :09:006:0853, та кадастровий номер :09:006:0852, відповідно.

ФОП ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_1 була проведена технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якої був виготовлений технічний паспорт, згідно з яким за адресою АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок 1963 року побудови, з прибудовою 1987 року побудови, загальною площею 75,60 кв.м., житлова площа 38,9 кв.м. , та хлів з літньою кухнею 1971 року побудови, погріб 1971 року побудови, кладова 1991 року побудови.

Постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В.В. № 1002/02-31 від 04.10.2023 року відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 оскільки спадкодавець, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким у її власність перейшов спірний житловий будинок, не зареєструвала своє право, відповідно до діючого на той момент законодавства.

Фактичні обставини учасниками справи не оспорюються та визнаються.

Дані обставини підтверджуються: відомостями з позовної заяви, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 від 19.06.2017 року; копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Хмельницької області 11.10.2012 року, реєстровий №2283; копією заповіту ОСОБА_5 , посвідченого секретарем Малоклітнянської сільської ради Красилівського району Хмельницької області 24.05.2017 року; копією постанови державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В.В. № 1002/02-31 від 04.10.2023 року; довідкою Заслучненської сільської ради Хмельницького району хмельницької області № 264 від 17.10.2023 року; довідкою ФОП ОСОБА_6 №519 від 03.10.2023 року про технічний опис об`єкта нерухомого майна; копією технічного паспорту на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 ; довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 05.10.2023 року; копією спадкової справи № 468/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5

«ІV. Оцінка суду»

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не одержав або втратив свідоцтво про право на майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається із матеріалів справи позивач є спадкоємцем за заповітом, однак позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини у позасудовому порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22.02.2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 та зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , суд беручи до уваги, що позивач згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на житловий будинок ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню, в порядку ст. 206 ЦПК України.

«V. Розподіл судових витрат між сторонами»

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з викладеним, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 1066 гривень 80 копійок судового збору, та стягнути з відповідачів на користь позивача по 355 гривень 60 копійок судового збору з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, ч. 3 ст. 200, ст.ст. 206, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216-1218, 1220, 1223, 1225, 1268, 1269, 1270, 1272, ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок з прибудовою загальною площею 75,60 кв.м., житлова площа 38,9 кв.м., та хлів з літньою кухнею, погріб, кладову за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 1066 гривень 80 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 355 гривень 60 копійок судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя Р. В. Вознюк