Справа № 462/4882/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

за участю секретаря Мельник А.-В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові, у загальному позовному провадженні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на користь ОСОБА_2 у розмірі частки від заробітку (доходу) та стягувати такі у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що на підставі судового наказу №462/5302/19, виданого Залізничним районним судом м. Львова 21.08.2019, з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.08.2019. Станом на 01.05.2024 у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 3094,75 грн. Окрім цього, він надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі свої бабі ОСОБА_4 , за що отримує соціальні виплати з відповідного бюджету. Жодних інших нарахованих доходів немає. Враховуючи вищенаведене, у нього не має можливості влаштуватись офіційно на роботу та покращити своє матеріальне становище як платника аліментів, оскільки бабуся ОСОБА_4 потребує постійного догляду, а наявні кошти за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі та особисті фінансові збереження йдуть на консультації з лікарями, покупку медикаментів, у зв`язку з чим у нього відбулись зміни у матеріальному становищі. Окрім цього, на його повному утриманні перебуває його мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється інвалідом 3 групи (загальне захворювання), їй протипоказана важка фізична праця, потребує догляду, обстеження у лікарів та витрат на покупку медикаментів та лікування. За наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 18 червня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідач 08.07.2024 подала зустрічну позову заяву, в подальшому зменшивши позовні вимоги, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь фактично понесених нею додаткових витрат у розмірі 23926,00 грн на навчання та розвиток здібностей дитини: англійська мова та програмування, витрати на консультацію лікаря-хірурга дитячого та оздоровлення сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто 11963,00 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідач є працездатного віку та фізично здоровий. ОСОБА_1 має змогу утримувати сина у розмірі, достатньому для його нормального фізичного та духовного розвитку. На даний час її матеріальне становище погіршилося, так вона витрачає значні кошти на медичне обстеження. ЇЇ доходи є недостатніми для належного матеріального забезпечення необхідних першочергових потреб дитини, зокрема і на розвиток здібностей дитини. Отже, вона не може самостійно забезпечити всім необхідним сина ОСОБА_3 Додаткові витрати фактично складають 23926, 00 грн, а саме: витрати на консультацію дитячого лікаря-хірурга 284 грн; витрати га освітні послуги з програмування 5400 грн; витрати за індивідуальні заняття з англійської мови 3119 грн; витрати на фонд класу 251,26 грн; витрати на оздоровлення в період з 14.06.2024 по 23.06.2024 17990 грн (410 Є). За наведеного, просить зустрічний позов задовольнити, а у задоволенні первісного відмовити.

30.07.2024 позивач за первісним позовом ОСОБА_1 подав відзив на зустрічну позовну заяву, у якому заперечує зустрічні позовні вимоги. Покликається на те, що зростання цін на комунальні платежі, харчування, витрати на навчання та лікування не охоплюють поняття додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а охоплюють поняття аліменти. Окрім цього, позивачка за зустрічним позовом не погоджувала з ним, як із батьком дитини відвідування заняття з англійської мови з викладачем, освітні заняття з програмування та їх витрати, як і не погоджувала поїздки на море, та не долучила доказів про проведення оздоровчих процедур, проведеного лікування та наявності потреби у такому відпочинку, адже така поїздка вказана як туристична. За наведеного, просить первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного відмовити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05 серпня 2024 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивач за первісним позовом в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить первісний позов задовольнити та розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За вимогами ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у сторін є неповнолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с. 14/.

Судовим наказом №462/5302/19 від 21.08.2019, виданим Залізничним районним судом м.Львова, стягнутоОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку /доходу/ платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.08.2019 /а.с.19/.

27.09.2019 старшим державним виконавцем Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Головного міжрегіонального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження №60147661 /а.с.48/.

З розрахунку заборгованості по аліментах від 01.05.2024, проведеного старшим державним виконавцем Радехівського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 3094,75 грн, відповідно до вищевказаного виконавчого документу /а.с.45-47/.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 20.05.2024, ОСОБА_1 отримує соціальні виплати з відповідних бюджетів /а.с.49-53/.

Згідно з рішенням про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 01.03.2024 та 11.06.2024 встановлено, що ОСОБА_1 призначено допомогу у розмірі 2210.00 грн, пов`язані особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.20-21/.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою похилого віку, страждає рядом захворювань та потребує лікування, що несе за собою ряд витрат /а.с.22-38/.

Окрім цього, матері позивача за первісним позовом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання (довідка до акту огляду МСЕК №713480), протипоказана важка фізична праця, яка також потребує лікування /а.с.39-43/.

Відповідно до довідки №06/38-845 від 24.04.2024, виданої виконкомом Лопатинської селищної ради ОСОБА_1 про те, що він дійсно зареєстрований і проживає по АДРЕСА_1 . Разом із ним зареєстровані та проживають: мати ОСОБА_5 , 1966 року народження, баба ОСОБА_4 , 1939 року народження /а.с.44/.

Окрім цього, на підтвердження погіршення свого матеріального становища ОСОБА_1 надано медичну документацію та чеки про оплату, наданих йому, медичних послуг /а.с.134-152/.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», встановлено те, що в 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: із 01 січня 2024 року - 3196 грн.

За таких обставин, суд не погоджується з доводами позивача за первісним позовом, що визначений йому судовим наказом від 21.08.2019 розмір аліментів у вигляді 1/4 частини заробітку на дитину, не є більшим за прожитковий мінімум, який передбачений законодавством. Враховуючи інші встановлені судом обставини зміни матеріального стану платника аліментів, який пов`язаний також з обов`язком утримувати матір та бабусю, що на думку суду не підтверджує наявність підстав для зменшення розміру аліментів та визначення сплати таких аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано суду будь-яких доказів, що ніхто інший, крім нього не може здійснювати догляд за бабусею, чи надавати допомогу матері, яка хоч і є особою з інвалідністю ІІІ групи, якій протипоказана важка фізична праця та не заборонена легка чи розумова праця, а також наявність у останньої протипоказань по догляду за цією ж бабусею.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, зважаючи на обов`язок позивача матеріально утримувати свою матір, яка хворіє, та бабусю, за якою він здійснює догляд на непрофесійній основі, зважаючи на матеріальний стан позивача, а також ту обставину, що обов`язок утримувати дітей лежить на обох батьках, враховуючи, що аліменти в розмірі 1/6 частки від доходу позивача не забезпечать потреби неповнолітнього сина, вважає, що позовна вимога про зменшення розміру аліментів не підлягає до задоволення.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд зазначає наступне.

Ч. 1, 2 ст. 185 Сімейного кодексу України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

В обґрунтування вимог за зустрічним позовом позивачка покликається на те що, такі складаються з витрат на консультацію дитячого лікаря-хірурга 284 грн; витрат га освітні послуги з програмування 5400 грн; витрат за індивідуальні заняття з англійської мови 3119 грн; витрат на фонд класу 251,26 грн; витрат на оздоровлення в період з 14.06.2024 по 23.06.2024 17990 грн (410 Є).

На підтвердження понесення додаткових витрат надає: платіжну інструкцію №0.0..1 на суму 3119,00 грн, як оплату за послугу «Індивідуальні заняття з викладачем» (ДжастСкул) /а.с. 93/; платіжну інструкцію № 0.0..1 на суму 284,00 грн, як оплату за консультацію лікаря-хірурга дитячого /а.с.94/; платіжну інструкцію на суму 251,26 грн, як оплату на фонд класу ОСОБА_7 /а.с.95/; договір на надання послуг з навчання дитини програмування та квитанцію про оплату таких послуг на загальну суму 5400,00 грн /а.с.96-104/; замовлення у ПП Агенція подорожей «Річ-Тур» /а.с.110/.

Всі інші докази надані позивачкою не стосуються витрат на утримання дитини.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, понесених додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Під час розгляду цивільної справи № 6-1489цс17 Верховний Суд України роз`яснив, що до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим та підтверджуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Відповідно до роз`яснень п.п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», щодо передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягти лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним із батьків на утримання дитини (аліментів).

За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розмір понесених додаткових витрат на дитину має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Ці кошти є додатковими на відміну від коштів, що отримуються на утримання дітей (аліментів).

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей.

Суд зауважує, що позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність додаткових витрат на навчання з англійської мови та програмування, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина, а також відпочинку за кордоном. Туристичний тур було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем.

Таким чином, судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом не довела наявність додаткових документально підтверджених витрат на неповнолітнього сина, що викликані особливими обставинами, зокрема необхідністю навчання (наявність особливих здібностей) чи хворобою дитини, не надано рекомендацій лікарів та жодних інших належних і допустимих доказів, які б підтвердили таку необхідність.

Ураховуючи вказані обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 82, 133,137,141,263-265 ЦПК України, ст.ст. 141, 182, 185, 192 Сімейного Кодексу України, суд -

ухвалив:

у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 листопада 2024 року.

Учасники справи:

Позивач за первісним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: