Житомирський апеляційний суд
Справа 285/4998/21
28 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючої судді Шевчук А.М.,
суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі
заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення
у цивільній справі №285/4998/21 за позовом ОСОБА_2 до Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом
ОСОБА_1 , яка оскаржила рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2021 року в апеляційному порядку та є особою, що не брала участі у справі, але відносно якої суд першої інстанції вирішив питання про її права, звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення. Просить стягнути з позивача ОСОБА_2 на свою користь витрати на правничу допомогу в сумі 26 400 грн та понесений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 977,20 грн та за подання касаційної скарги в сумі 2 694 грн.
Заява обґрунтована тим, що постановою Житомирського апеляційного суду від 12 червня 2024 року задоволена її апеляційна скарга на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2021 року за позовом ОСОБА_2 до Брониківської сільської ради про визнання права власності на спадщину за заповітом. При постановленні судового рішення апеляційним судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, хоча її адвокат подав заяву про надання додаткових доказів. Під час розгляду апеляційної скарги нею подано до суду докази на підтвердження понесених витрат на оплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, ордер, виданий адвокатом Гордійчуком О.П., на підставі договору про надання правової допомоги; додаткову угоду від 31 липня 2023 року; акт наданих послуг від 12 червня 2024 року №1, з детальним описом робіт (наданих послуг) на суму 26 400 грн. Згідно з п.2.1 додаткової угоди від 31 липня 2023 року оплата здійснюється на підставі актів виконаних робіт протягом дванадцяти місяців по вступу в законну силу остаточного рішення у цивільному провадженні.
Від позивача ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Просить ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити, зокрема, щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 26 400 грн. Заперечення аргументовані тим, що ОСОБА_1 долучила до заяви лише акт наданих послуг від 12 червня 2024 року №1 та не додала детального опису робіт (надання послуг), виконаних її представником (для визначення розміру гонорару) та опису здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги та жодних документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо), які б засвідчували факт того, що ОСОБА_1 дійсно понесла витрати на правничу допомогу. Окрім того, суд вирішує питання про стягнення реально понесених витрат на правничу допомогу, а не витрат, які можливо будуть у майбутньому понесені стороною. Також витрати на правничу допомогу мають бути фактичними, неминучими, обґрунтованими, розумним і співмірними відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Заявлений ОСОБА_1 розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим, недоведеним, неспівмірним та не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та реальності. Заявлені витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Гордійчук О.П. заяву про ухвалення додаткового рішення підтримали та просять її задовольнити у повному обсязі.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. ОСОБА_2 у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення просила провести розгляд заяви за її відсутності та відсутності її представника. Відповідно до частини четвертої ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою у відповідності до положень частини другої ст.372 ЦПК України.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до пункту третього частини першої ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання (перше речення частини четвертої ст.270 ЦПК України).
За положеннями частини першої ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами п.1 частини третьої ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі №530/1731/16-ц виснувано, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 липня 2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2021 року в цивільній справі №285/4998/21 за позовом ОСОБА_2 до Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом було закрито із посиланням на те, що оскаржуваним рішенням місцевого суду майнові права скаржника ОСОБА_1 не порушені (а.с.265-267 т.1).
Постановою Верховного Суду від 17 листопада 2023 року ухвала Житомирського апеляційного суду від 10 липня 2023 року скасована, а справа передана до суду апеляційної інстанції на новий розгляд (а.с.53-59 т.2).
При новому розгляді апеляційною інстанцією справи постановою Житомирського апеляційного суду від 12 червня 2024 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена. Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2021 року скасовано та ухвалено нове, яким ОСОБА_2 у задоволенні позову до Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом відмовлено.
Разом із тим, при остаточному ухваленні рішення за результатами нового розгляду справи апеляційний суд не здійснив розподіл судових витрат, понесених ОСОБА_1 при поданні апеляційної та касаційної скарг.
Відповідно до частини першої ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
При зверненні до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 2 977,20 грн та 496,20 грн за подання заяви про забезпечення позову (а.с.60 т.1). Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову була задоволена у повному обсязі (а.с.124-125 т.1). Звертаючись із касаційною скаргою на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 липня 2023 року ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 2 694 грн (а.с.1 т.2). Верховний Суд, за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 , ухвалу суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження скасував, а справу передав на новий розгляд до Житомирського апеляційного суду в новому складі колегії суддів. При новому розгляді справи постановою Житомирського апеляційного суду від 12 червня 2024 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена, рішення суду першої інстанції скасовано, а ОСОБА_2 в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Отже, на сторони належить покласти судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог. ОСОБА_2 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, а тому на останню покладається судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги, заяви про забезпечення позову та касаційної скарги, що становить суму 6 167,40 грн (2 977,20+496,20+2694).
Відповідно до частини восьмої ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Із матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Гордійчук О.П. зробив заяву про надання додаткових доказів на підтвердження понесених судових витрат при розгляді справи.
Постанова Житомирським апеляційним судом винесена 12 червня 2024 року.

17 червня 2024 року, тобто впродовж п`яти днів після винесення судом апеляційної інстанції постанови від 12 червня 2024 року, через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення із доказами на підтвердження розміру витрат, понесених нею у зв`язку з розглядом справи в судах апеляційної та касаційної інстанції.

Отже, з додержанням порядку частини восьмої ст.141 ЦПК України представником відповідача заявлено про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги та подані докази у підтвердження їх розміру.

Відповідно до положень частини другої-третьої ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом із тим, згідно з частиною четвертою ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Між адвокатом Гордійчуком О.П. та ОСОБА_1 31 липня 2023 року укладена додаткова угода до договору про надання правничої допомоги (а.с.116 т.2). Цією додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги сторони погодили, що предметом додаткової угоди є надання адвокатом правничої допомоги ОСОБА_1 у підготовці касаційної скарги до Верховного Суду, забезпечення представництва у цивільній справі №285/4998/21 до прийняття остаточного рішення у справі (п.1 додаткової угоди). Так, пунктом 2 додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги передбачено, що за надання представником правничої допомоги при підготовці касаційної скарги до Верховного Суду, забезпечення представництва до прийняття остаточного рішення у цивільній справі вартість послуг (гонорар) виконавця становить: за підготовку касаційної скарги на ухвалу суду - 10 000 грн без ПДВ. Оплата за участь адвоката в одному судовому засіданні суду першої інстанції складає 5 000 грн; у випадку підготовки адвоката до судового засідання та прибуття до суду (відкладення судового розгляду з причин, які не залежать від волі адвоката) - 3 000 грн без ПВД; оплата за участь адвоката в одному судовому засіданні суду апеляційної інстанції складатиме 6 000 грн; у випадку підготовки адвоката до судового засідання та прибуття до суду (відкладення судового розгляду з причин, які не залежать від волі адвоката) - 3 000 грн без ПДВ (п.3 додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду наданий акт наданих послуг від 12 червня 2024 року №1 (а.с.187 т.2).

Відповідно до акта наданих послуг від 12 червня 2024 року №1, адвокат Гордійчук О.П. передав, а клієнт ОСОБА_1 прийняла наступні послуги: підготовка до розгляду справи в суді апеляційної інстанції: ознайомлення із матеріалами цивільної справи, правовий аналіз правовідносин, ознайомлення із нормативними документами, узгодження правової позиції - 3 200 грн; участь у судовому засіданні в Житомирському апеляційному суді 10 липня 2023 року - 5 600 грн; оформлення касаційної скарги - 10 000 грн; надані послуги в судовому засіданні Житомирського апеляційного суду 15 травня 2024 року та 12 червня 2024 року - 7 600 грн. Загальна вартість послуг складає 26 400 грн. (а.с.187 т.2).

Отже, витрати відповідача на професійну правничу допомогу складають суму 26 400 грн, яка документально підтверджена (обсяг надання послуг і виконаних робіт та їх вартість).

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу надання послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Також п.2.1. додаткової угоди до договору про надання правової допомоги передбачає, що оплата здійснюється на підставі актів виконаних робіт, протягом 12 місяців по вступу у законну силу остаточного рішення у цивільному провадженні.

Окрім того, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність сум і фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року в справі №905/1795/18).

Разом із тим, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

За таких обставин, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, характер виконаних адвокатом робіт, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, приймаючи до уваги заперечення ОСОБА_2 щодо стягнення судових витрат, керуючись принципами справедливості та верховенства права, колегія суддів дійшла висновку, що судові витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 26 400 грн у цьому випадку є завищеними порівняно з співмірністю і складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих ним послуг, а тому їх розмір має бути зменшений до 18 000 грн.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою під час перегляду справи в суді апеляційної і касаційної інстанцій. Саме сума 18 000 грн відповідає складності справи та вчиненим адвокатом скаржника процесуальним діям.

Керуючись ст.ст.133,137,141,259,270,389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складається із: судового збору в сумі 6 167,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18 000 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складений 02 вересня 2024 року.

Головуюча Судді: