Справа № 444/837/22 Головуючий у 1 інстанції: Олещук М.М.
Провадження № 22-ц/811/1225/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

за участю секретаря: Гай О.О.

з участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно колишнього колгоспного двору,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2022 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати право власності на нерухоме майно колишнього колгоспного типу двору.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить до колгоспного двору, головою двору була ОСОБА_7 , членами двору були ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , що стверджується довідкою Артасівської сільської ради від 25.10.2019 №350. Зазначена обставина також підтверджується рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 20.10.2020 в цивільній справі №444/1386/19. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Забудовником вказаного вище будинку була ОСОБА_9 на підставі рішення виконкому Підліснянської сільської ради від 18.01.1979 №3. Зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_9 працювала в колгоспі ім. Леніна. Спадкоємцем майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , є співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1/8 частині. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

ОСОБА_4 звертався до реєстратора з питань реєстрації речових прав на нерухоме майно із заявою про реєстрацію за ним права власності на частку в колгоспному дворі АДРЕСА_1 , однак реєстратор йому відмовила через відсутність у чинному законодавстві поняття колгоспний двір.

Таким чином, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 змушені звернутись до суду з позовом про визнання за ними права на частку в колгоспному дворі.

Позивачі просили визнати за кожним з них право власності на 1/8 частину житлового будинку з такою ж частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2023 року позов ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину житлового будинку з такою ж частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину житлового будинку з такою ж частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/8 частину житлового будинку з такою ж частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/8 частину житлового будинку з такою ж частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов?язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач, навпаки мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Також вказує, що на витребування частки з майна колишного колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Вважає, що в матеріалах справи № 444/1386/19 наявні докази, які спростовують позицію позивачів з приводу підстав для визнання за ними права власності на спірний будинок, зокрема, за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Так, в матеріалах справи наявна довідка Артасівської сільської ради № 351 від 25 жовтня 2019 року, згідно якої станом на 15 квітня 1991 року в переліку членів колгоспного двору (спірного будинку) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не зазначені. Інформація, яка вказана в довідці дублюється копіями будинкової книги спірного будинку, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована в будинку 1 грудня 1983 року та знята з реєстрації 21 жовтня 1988 року, тому станом на 1990 рік не може бути членом колгоспного двору. Те саме стосується і її дітей, співпозивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Сам позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за вказаною адресою лише 18 вересня 1992 року. Тобто, станом на 1990-1991 роки позивачі зареєстровані за вказаною адресою не були.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи проводиться без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам повністю відповідає.

З виписки з рішення Виконавчого комітету Нестеровської районної Ради народних депутатів від 10 травня 1979 року вбачається, що гр. ОСОБА_9 дозволено будівництво індивідуального житлового будинку та видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в селі Артасів (а.с. 13).

Проектом та Планом земельної ділянки підтверджується, що ОСОБА_9 була забудовником одноквартирного трьохкімнатного житлового будинку в АДРЕСА_1 на підставі Рішення виконкому Нестеровської районної Ради (а.с.14)

Згідно Акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 18 вересня 1979 року ОСОБА_9 , встановлено в натурі межі земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Встановлено, що 05.02.2009 Червоноградським бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 17-21).

Довідкою №350 від 25.10.2019, яка видана виконкомом Артасівської сільської ради, встановлено, що станом на 30.06.1990 членами колгоспного двору в АДРЕСА_2 (57) були: ОСОБА_7 гол.сім`ї, 1903 р.н., ОСОБА_8 зять, 1941 р.н., ОСОБА_9 дочка, 1945 р.н., ОСОБА_1 онука, 1967 р.н., ОСОБА_4 онук, 1974 р.н., ОСОБА_3 онук 1980 р.н., ОСОБА_6 правнук, 1988 р.н., ОСОБА_5 правнука 1989 р.н. (а.с. 22).

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.

Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року.

Згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Закон Української РСР «Про власність», який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття «колгоспний двір» і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї.

Відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15.

Встановлено, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2020 року у справі № 444/1386/19, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 видане 09.02.2009 Артасівською сільською радою Жовківського району Львівської області на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 156-160).

Рішенням встановлено, що господарство за адресою: АДРЕСА_1 відносилося до колгоспного двору, а члени двору мали право на частку в зазначеному майні.

Також встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були членами двору, який відносився до колгоспного двору, та мали рівне право на частки в майні двору - по 1/8 частині кожний.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про визнання права власності за позивачами на 1/8 частину житлового будинку з такою ж частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 за кожним.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1.ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як вбачається з матеріалів справи, частка у майні колгоспного двору належить позивачам в силу закону.

Цивільним законодавством не передбачено обмеження строку, у який власник може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку.

Встановивши, що спірне домоволодіння відносилось до колгоспного двору, рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2020 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 видане 09.02.2009 Артасівською сільською радою Жовківського району Львівської області на ім`я ОСОБА_3 , суд дійшов вірного висновку, що правові підстави для застосування строку позовної давності до спірних правовідносин відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду скарги.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 01.03.2024

Головуючий

Судді