Справа №551/90/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2024 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сиволапа Д.С.,

секретаря Бараненко В.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Новікової-Фесенко М.О. (приймає участь дистанційно в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів),

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Миргородського району Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2024 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 жовтня 2023 року на автодорозі Миргород Опішня з вини погонича тварин ОСОБА_2 сталась дорожньо транспортна пригода в ході якої корова, яка раптово вибігла на проїзну частину, пошкодила належний позивачу автомобіль «Volskwagen Bora» д.н.з. НОМЕР_1

Згідно складеної ФОП ОСОБА_3 калькуляції вартість ремонту автомобіля позивача склала 42145 грн., з яких: 31345 грн. вартість замінених деталей, 10800 грн. вартість робіт.

Крім того, внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля останній зазнав душевних страждань, як з цього приводу, так і з приводу неможливості використання автомобіля в період часу з 24 жовтня по 08 грудня 2023 року для задоволення власних потреб, в тому числі проїзду до робочого місця, яке розташоване за 120 км. від місця проживання позивача.

За таких обставин, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України, позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 42145 грн. та моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 10000 грн.

Ухвалою суду від 25 січня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

У визначений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву в якому заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на недоведеність належними та допустимими доказами розміру завданої позивачу матеріальної та моральної шкоди. Зокрема відповідач поставив під суттєвий сумнів необхідність заміни значної кількості деталей, що вказані в наданій позивачем калькуляції, а також зазначену в даному документі вартість деталей, надавши власні розрахунку щодо вартості вказаних деталей в онлайн автомагазинах.

Безпосередньо в судовому засіданні позивачем надано відповідь на відзив в якій він не погодився з доводами відповідача щодо кількості пошкоджених в ДТП деталей автомобіля та їх вартості та надав скріншоти з онлайн автомагазинів, що містять інші ціни на деталі на автомобіль «Volskwagen Bora» відповідних років виготовлення.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним вимоги та наполягав на їх задоволенні. Вказав, що на момент ДТП його автомобіль не міг самостійно пересуватись через несправність одного з датчиків, однак жодних інших пошкоджень він не мав.

Отримані автомобілем під час ДТП пошкодження зафіксовані в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та зображені на наданих ним фотографіях.

Після ДТП від доставив автомобіль до офіційного СТО в м. Миргород (ФОП ОСОБА_3 ) де на протязі майже 1,5 місяці здійснювались роботи за його відновлення, а необхідні для ремонту деталі замовлялись за Він-номером. Згідно наданої даним ФОП калькуляції вартість ремонту склала 42145 грн., з яких: 10800 грн. вартість робіт, 31345 грн. вартість замінених деталей. Саме цю суму він і сплатив за ремонт автомобіля в подальшому.

Крім даної калькуляції жодні інші документи з приводу ремонту автомобіля (акт виконаних робіт, чек/квитанція тощо) йому не видавались. До експертних установ з приводу огляду автомобіля після ДТП та визначення вартості завданої йому майнової шкоди він не звертався.

Моральну шкоду обґрунтував тим, що пережив моральні страждання з приводу пошкодження його автомобіля в ДТП та необхідності його відновлення. В зв`язку з неможливістю використання належного йому автомобіля на протязі 1,5 місяців змінися сталий режим його життя, оскільки він не міг використовувати автомобіль для власних потреб та в цей період не відвідував своє робоче місце, яке розташоване за 120 км. від його дому в смт. Котельва.

В судовому засіданні представник відповідача, будучи ознайомленою судом із відповіддю на відзив, вказала, що часу для надання заперечень не потребує. Проти задоволенню позову заперечувала з підстав, наведених у позовній заяві, посилаючись на те, що позивач, в супереч існуючому обов`язку доказування не підтвердив належними, допустимими та достатніми доказами розмір завданої йому майнової та моральної шкоди і наявність причинного зв`язку між ДТП та завданою шкодою.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, лише в частині відшкодування моральної шкоди, виходячи з нижче викладеного.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Шишацького районного суду Полтавської області від 07 грудня 2023 року № 551/1231/23, яка 19 грудня 2024 року набрала законної сили, ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

З описово-мотивувальної частини даної постанови слідує, що близько 18-00 год. 24 жовтня 2023 року на автодорозі Миргород Опішня погонич тварин (корів) ОСОБА_2 , не забезпечив безпеку дорожнього руху внаслідок чого в темну пору доби корова вибігла на проїжджу частину та здійснила зіткнення з автомобілем «Volskwagen Bora» д.н.з. НОМЕР_1 , в наслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, особи тілесних ушкоджень не отримали. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 7.6, 7.7(ґ) Правил дорожнього руху

Окрім того, що дані обставини підтверджуються постановою у справі про адміністративне правопорушення, вони також визнаються стороною відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частинами 1,2 .ст 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. (ч.4 ст. 23 ЦК).

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.5 ст. 23 ЦК).

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до вимог законодавства сфері правовідносин із відшкодування шкоди та усталеної судової практики з цього питання саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, її розмір та причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди із заподіяною шкодою.

На думку суду позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на обґрунтування розміру заявленої ним матеріальної шкоди, а також наявність причинного зв`язку між її виникненням та ДТП, яка сталась з вини відповідача.

Так, надані позивачем паперові копії фотографій пошкоджень автомобіля (а.с. 16-21) не відповідають вимогам щодо паперових копій електронних доказів, визначених ч.ч. 1-4 ст. 100 ЦПК України, оскільки вони не посвідчені у порядку, передбаченому законом.

Крім того з даних копій фотографій не можливо встановити коли, ким саме та за яких обставин вони були зроблені. На даних фотографіях відсутні дані, що дозволяють однозначно ідентифікувати автомобіль з пошкодженнями, зокрема відсутня його марка, модель та/або державний номерний знак.

З огляду на вищевказане, суд визнає дані докази недопустимими та неналежними.

За таких обставин єдиним належним та допустимим доказом в частині отриманих автомобілем позивача технічних пошкоджень може бути складена поліцейськими 24.10.2023 схема ДТП в якій вказано, що автомобіль «Volskwagen Bora» д.н.з. НОМЕР_1 отримав пошкодження лобового скла, лівого дзеркала заднього виду, капоту, лівого заднього крила.

Разом з тим, від підписання даної схеми після її складання винуватець ДТП ОСОБА_2 відмовився, а зазначені у схемі пошкодження автомобіля викладені поверхово та не містять жодної деталізації їх характеру та ступеню.

За таких обставин, суд вважає, що для належної фіксації отриманих від ДТП пошкоджень автомобіля позивача та відмежування їх від пошкоджень/несправностей які автомобіль мав перед ДТП, оскільки на момент виникнення пригоди не міг самостійно рухатись в зв`язку з чим буксирувався іншим автомобілем, позивач повинен був до відновлення автомобіля забезпечити проведення його огляду експертом (спеціалістом оцінювачем) із запрошенням до даної процедури відповідача ОСОБА_2 .

Однак даних дій позивачем здійснено не було, послугами експерта чи оцінювача для проведення огляду автомобіля та/або визначення вартості його відновлювального ремонту позивач не скористався, на стадії судового розгляду до суду із відповідним клопотанням про призначення відповідної експертизи не звертався.

З пояснень позивача слідує, що він відновив автомобіль на СТО в м. Миргород власником якої є ФОП ОСОБА_3 .

Разом з тим, відновивши автомобіль, позивач не надав суду жодних доказів щодо розміру понесених ним витрат з його відновлення у вигляді рахунку-фактури СТО, платіжного документа про оплату ремонту, акту виконаних робіт тощо.

Надана позивачем калькуляція вартості послуг і матеріалів з ремонту автомобіля «Volskwagen Bora» д.н.з. НОМЕР_1 № НОМЕР_2 , виконана ФОП ОСОБА_3 10.11.2023 не може бути самостійним достатнім та належним доказом розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, оскільки будучи первинним документом не підтверджує факту проведення ремонту автомобіля в подальшому взагалі або з використання при проведені ремонту робіт та матеріалів (деталей), зазначених у калькуляції. Зокема, дана калькуляція не містить належної деталізації щодо необхідних робіт та використаних деталей (кількість людино-годин щодо кожного виду робіт; марка, модель чи інші ідентифікаційні ознаки використаних деталей).

Крім того, за відсутності даних щодо огляду автомобіля після ДТП на предмет отриманих ним пошкоджень неможливо достеменно встановити якого виду ремонту автомобіля стосується ця калькуляція: відновлювального чи загального.

За таких обставин суд вважає, що попри обов`язок доказування позивач не підтвердив належними доказами характер та обсяг пошкоджень його автомобіля внаслідок ДТП, а також розмір завданої йому внаслідок ДТП матеріальної шкоди, обумовленої відновлювальним ремонтом його автомобіля.

При цьому відповідно до положень ч.ч. 6-7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Крім того, суд вважає, що позивач не довів й того факту, що в наслідок неможливості використання пошкодженого автомобіля він протягом 1,5 місяця не з`являвся на робоче місце, що розташоване за 120 км. від місця його проживання в смт. Котельва та, відповідно, переживав з цього приводу моральні страждання.

Так, позивачем в судовому засіданні були надані докази (ряд службових посвідчень) того, що він працює електромонтажником у ТОВ «НАФТОГАЗХІМ СЕРВІС» (а.с. 67-70). Разом з тим, ним не були надані докази того, що його робоче місце знаходиться саме в смт. Котельва та він був позбавлений можливості відвівати робоче місце протягом 1,5 місяців поспіль через відсутність власного автомобіля та інших альтернативних способів прибуття на роботу (підвіз службовим транспортом підприємства, використання міжміського громадського чи попутного транспорту тощо).

За таких обставин суд вважає, що доводи позивача про моральні страждання з цього приводу є не підтвердженими.

Однак, суд вважає, що позивач безумовно переніс психологічний стрес під час самої ДТП у вигляді переживання за стан свого життя та здоров`я і технічний стан автомобіля, яким він керував, а також зазнав певних душевних і психічних страждань у зв`язку з певними пошкодженням свого автомобіля, необхідністю проведення його відновлювальних робі та неможливості користування ним в побуті на протязі достатньо тривалого проміжку часу, необхідності прийняття участі в судових засіданням з приводу ДТП тощо.

Виходячи зі ступеню вини відповідача у виникненні ДТП, враховуючи ступінь та глибину моральних страждань позивача, характер вимушених змін у його повсякденному житті та необхідність докладання додаткових зусиль для його відновлення, керуючись принципами справедливості, розумності та співмірності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на корить позивача 3000 грн. на відшкодування завданої останньому моральної шкоди.

Документально підтверджені судові витрати, які були понесені позивачем становить 1211,20 грн. сплаченого ним судового збору.

Керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з тим, що позовні вимоги були задоволені лише частково, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 69,68 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (3000 *1211,20 /52145).

Представником відповідача на стадії дослідження доказів заявлено про намір подання доказів щодо понесених стороною позивача судових витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів з дати винесення рішення

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 81-82, 264-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , 3000 (три тисячі) грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 69 (шістдесят дев`ять) грн. 68 коп. на відшкодування сплаченого позивачем судового збору, а всього стягнути 3069 (три тисячі шістдесят дев`ять) грн. 68 коп.

Питання щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем буде вирішено додатково, в разі надходження від сторони відповідача доказів щодо них протягом п`яти днів після ухвалення даного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду в 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено та видано (направлено) учасникам справи 29 лютого 2024 року.

Головуючий суддя Д.С. Сиволап