Дата документу 12.11.2024 Справа № 333/886/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/886/24 Головуючий в 1-й інстанції Антоненко М.В.
Провадження №22-ц/807/1708/24 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ігнатов Євген Євгенович, на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 16 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 січня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Мелітопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 5.

Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого були втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Збереження сім`ї і подальше спільне життя неможливо, шлюбні відносини припинені з березня 2023 року, сім`я розпалась остаточно і не може бути відновлена, тому позивачка просить позов задовольнити та розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 .

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2024 року цивільну справу надіслано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2024 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 січня 2017 року Мелітопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 5 розірвано.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ігнатова Є.Є. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, а позовну заяву залишити без розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи в справі рішення по суті позовних вимог, проігнорував заяву про залишення позову без розгляду, подану позивачкою 15.03.2024 через систему «Електронний суд».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, доводи адвоката Ігнатова Є.Є., який підтримав апеляційну скаргу і просив про її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право касувати судове рішення і закрити провадження у справі

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 14 січня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Мелітопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 5.

Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зважаючи на те, що єдиним доводом апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не розглянув заяву ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду, а суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 367 ЦПК України переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційним судом не переглядається оскаржуване рішення по суті позовних вимог, а розглядається лише наявність підстав для залишення позову без розгляду відповідно до вимог п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України.

Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що в справі відсутня заява ОСОБА_3 про залишення позову без розгляду, яку вона, як зазначено в апеляційній скарзі, подавала 15 березня 2024 року через підсистему «Електронний суд».

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року цивільну справу знято з апеляційного розгляду та повернуто до суду першої інстанції для проведення службової перевірки у строк до 30 жовтня 2024 року.

23 жовтня 2024 року матеріали цивільної справи надійшли до апеляційного суду разом з актом перевірки від 21 жовтня 2024 року, який підписано заступником керівника апарату Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, помічником голови суду, старшим секретарем суду, та затверджено керівником апарату Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (а.с. 80).

У вказаному акті зазначено, що проведеною перевіркою обліково-статистичної картки № 333/886/24 автоматизованої системи документообігу суду м. Запоріжжя не встановлена реєстрація заяви ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду, поданої 15.03.2024. Проведеною перевіркою реєстраційних карток вхідної кореспонденції автоматизованої системи документообігу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з 15.03.2024 встановлено, що заява ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду не зареєстрована у вхідній кореспонденції. Проведеною перевіркою документів електронного суду автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що заява ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя через підсистему «Електронний суд не надходила».

До вказаного акту додано скриншот вхідних документів підсистеми «Електронний суд» автоматизованої системи документообігу суду за період з 15.03.2024 до 17.03.2024, з якого видно, що до суду не надходила заява ОСОБА_1 (а.с. 81).

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що позивачка дійсно подавала заяву до суду про залишення її позову без розгляду, оскільки вказана заява в матеріалах справи відсутня.

За положенням ч.1,2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаним положенням цивільного законодавства, ОСОБА_1 не надала доказів того, що вона дійсно подавала 15 березня 2024 року через підсистему «Електронний суд» заяву про залишення її позову без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України для залишення позову без розгляду.

Згідно ст.373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам ст.ст. 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутня заява позивачки, подана суду першої інстанції до початку розгляду справи по суті, а нормами ст.373 ЦПК України не передбачено право позивача подавати так заяву, передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення із залишенням позову без розгляду немає.

Проте, в судовому засіданні 12 листопада 2024 року в суді апеляційної інстанції представник позивачки адвокат Ігнатов Є.Є. зазначив, що шлюб між сторонами вже було розірвано рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2024 року в справі № 333/2499/24.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Представник позивачки не надав копію рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2024 року, на яке посилався.

Разом з тим, згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, які є загальновідомими та загальнодоступними, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2024 року в справі № 333/2499/24 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб, зареєстрований 14.01.2017 року Мелітопольським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №05, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвано.

Крім того, в Єдиному державному реєстрі відсутні відомості про перегляд вказаного рішення суду в апеляційному порядку. Відтак, рішення набрало законної сили 09 травня 2024 року.

Водночас, у даній справі 333/886/24, яка переглядається, провадження у справі відкрито 15 березня 2024 року, а заочне рішення, як вже вказувалося вище, ухвалено 16 липня 2024 року.

З наведеного слідує, що на день ухвалення оскаржуваного рішення у справі, яка переглядається, вже набрало законної сили рішення суду про задоволення позову, ухвалене між цими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення та є важливим елементом при забезпеченні стабільності та остаточності судових рішень, що обумовлені принципом правової (юридичної) визначеності, який відіграє надважливе значення у формуванні та функціонуванні системи права демократичної держави.

Оскільки існування двох судових рішень про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.01.2017 року Мелітопольським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №05, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суперечить вимогам законодавства, апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 255, 374, 375, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ігнатов Євген Євгенович,задовольнити частково.

Заочне рішення Жовневого районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2024 рокув цій справі скасувати.

Провадження в цій справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Дата складання повної постанови 13 листопада 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, протее може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко