Справа № 509/4052/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу, визнання права власності на нерухоме та рухоме майно, виділення майна в натурі

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває вказана вище цивільна справа.

05.02.2024 р., ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів, у якій просив суд: призначити проведення судово-будівельної експертизи, проведення якої доручити експертам ОНДІСЕ МЮУ, із залученням спеціаліста спеціалізованої установи Офісу БТІ для виготовлення технічного паспорту об`єкту нерухомості садового будинку на земельній ділянці АДРЕСА_1 , на розгляд експертів поставити питання:

- визначити ринкову вартість об`єкту нерухомості садового будинку на земельній ділянці АДРЕСА_1 на день проведення оцінки нерухомого майна без врахування вартості прав на земельну ділянку, яка знаходиться у фактичному користуванні;

- яка загальна вартість поліпшень спірного садового будинку, здійснених сторонами у справі на земельній ділянці АДРЕСА_1 з 14.09.2004 р.?

Позивач та його представник у судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення заяви.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали заяви про забезпечення доказів, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з ч. 1 ст. 116 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України) суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч. 3 ст. 116 ЦПК України).

Аналізуючи наведені положення у зіставленні з вимогами заявника насамперед необхідно зазначити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19) викладено наступну правову позицію: «Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України). Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Разом з цим, згідно зі статтею 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом».

Таку ж правову позицію щодо вирішення судами питання про забезпечення доказів висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові 11.03.2020 у справі № 9901/608/19.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах, які є предметом розгляду, будь-яких обставин та доказів, які дають підставу припускати, що докази, можуть бути втрачені або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, представник у своїй заяві не наводить.

Із заяви вбачається, що фактично мета відповідної заяви зводиться до отримання доказів, а не їх забезпечення, що є різними правовими поняттями та мають диференційоване правове регулювання та підґрунтя.

З огляду на зміст заяви, її обґрунтування, додані до неї документи, наразі суд не вбачає підстав для задоволення відповідної заяви.

Керуючись ст.ст.103,104,116,252 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня оголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: В.К.Кочко