Справа № 357/7395/23
Провадження № 2/357/71/24
У Х В А Л А

про застосування заходів процесуального примусу

13 лютого 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя Цукуров В.П.

секретар судового засідання Чайка О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Кухаренко О.В. представника відповідача адвоката Пишної С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

20.06.2023 року на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали даного позову.

23.06.2023 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

02.08.2023 року, 07.09.2023 року, 23.11.2023 року, 16.01.2024 року та 13.02.2024 року відповідач у судові засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

07.09.2023 року ухвалою суду у судовому засіданні, у присутності представника відповідача, судом було постановлено письмову ухвалу, якою витребувано у відповідача актуальну довідку з місця його роботи, яка б містила відомості про місце роботи та розмір доходів (заробітна плата тощо) починаючи з 14.11.2018 року по день складання відповідної довідки. Встановлено строк виконання ухвали суду до 11.10.2023 року (т.2 а.с. 24-25).

Утім указану ухвалу суду відповідачем виконано не було. Будь-яких письмових пояснень щодо поважності причин невиконання указаного судового рішення, а також доказів на їх підтвердження відповідачем суду надано не було.

16.01.2024 року за невиконання ухвали суду, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, до відповідача було застосовано захід процесуального примусу у вигляді попередження (т.2 а.с. 68).

16.01.2024 року письмовою ухвалою суду явку відповідача у судове засідання було визнано обов`язковою (т.2 а.с. 70). Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення суддею.

13.02.2024 року до канцелярії суду представником позивача було подано клопотання про застосування до відповідача заходів процесуального примусу. У клопотанні та просила суд застосувати до відповідача за невиконання ухвали суду заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засідання позивач та її представник клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Незважаючи на визнання явки обов`язковою, у судове засідання відповідач не з`явився. Жодних доказів поважності причин неявки до суду він та його представник не надали. Представник відповідача пояснила, що її довіритель не може з`явитися у судове засідання через поважну причину хворобу, а також через те, що відповідач проживає у Королівстві Данія. При цьому документів на підтвердження неможливості прибуття у судове засідання відповідача через його стан здоров`я, як і пояснень щодо неможливості звернення відповідача до суду із клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції його представником надано не було.

Щодо невиконання відповідачем ухвали від 07.09.2023 року про витребування доказів його представник зазначила, що її довіритель звертався до центру зайнятості за місцем свого постійного проживання у Королівстві Данія за відповідною інформацією, проте запитувані відомості йому надано не було. Утім, жодних доказів на підтвердження указаних обставин представник суду не надала.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.2 ЦПК України, однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.258 ЦПК України, ухвала є судовим рішенням.

Як убачається з ч.8 ст.84 ЦПК України, у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

За правилами ч.1, ч.2 ст.143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п.5 ч.1, ч.2 ст.144 ЦПК України, одним із засобів процесуального примусу є штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.148 ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд змушений констатувати, що ігнорування відповідачем судового рішення про витребування доказів призводить до порушення строків судового розгляду, безпідставної тяганини у справі та свідчить про створення протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Неподання витребуваних доказів є повторним, оскільки до відповідача судом вже було застосовано попередження.

Причини неподання таких доказів визнаються судом неповажними, оскільки ним не надано суду буд-яких доказів неможливості виконання ухвали суду.

У рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини вказав, що сторони зобов`язані демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо їх, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Утім, такі правила Відповідачем не дотримано.

Отже, у зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 процесуальних обов`язків, саме ухиленням від вчинення дій, покладених судом ухвалою від 07.09.2023 року про витребування доказів, ураховуючи, що попередній захід процесуального примусу у вигляді попередження не спонукав відповідача до виконання судового рішення, необхідно застосувати до нього заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в сумі двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка складає 6056,00 гривень (3028,00 грн. х 2).

При цьому, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до приписів ч.6 ст.148 ЦПК України суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 143, 144, 148, 258, 260, 261, 352-354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Застосувати до ОСОБА_2 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) штраф в розмірі 6056,00 гривень (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 копійок) в дохід державного бюджету.

Стягувач - Державна судова адміністрація України (, місцезнаходження вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601).

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Київського апеляційного суду учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя В. П. Цукуров