Справа № 350/2222/23
Номер провадження 2/350/114/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2024 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,
в с т а н о в и в:
Позивачка 27 грудня 2023 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_3 , який постійно проживав у власному будинковолодінні по АДРЕСА_1 . Вказане будинковолодіння належало йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок виданого 24 вересня 1984 року виконкомом Перегінської селищної Ради народних депутатів та довідки-характеристики Івано-Франківського БТІ від 27 грудня 1987 року за № 1817. Після смерті ОСОБА_3 право власності на зазначене будинковолодіння перейшло в рівних долях: дружині ОСОБА_4 та синам ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дядько ОСОБА_5 . Спадщину після його смерті по 1/6 частині зазначеного вище будинковолодіння прийняли: його дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_2 (відповідач по справі).
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 , після смерті якої спадщину прийняв ОСОБА_2 , ставши таким чином власником 1/3 частини спірного будинковолодіння. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її (позивачки) батько ОСОБА_6 , після смерті якого вона прийняла спадщину на належну йому 1/3 часттну спадкового будинковолодіння. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 - дружина її діда ОСОБА_3 , якій належала 1/3 частина спірного будинковолодіння після його смерті. Вона від народження фактично проживала разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю, що підтверджується довідкою Перегінської селищної ради і після смерті ОСОБА_4 прийняла спадщину як спадкоємець четвертої черги за законом. Після смерті ОСОБА_4 вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину спадкового будинковолодіння у зв`язку із пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини, не проживання із спадкодавцем на день смерті і відсутності родинних зв`язків. Зазначила, що від свого народження і по ІНФОРМАЦІЯ_6 вона проживала у спірному будинковолодінні по АДРЕСА_1 , зокрема, і на час смерті спадкодавця дружини свого діда ОСОБА_3 ОСОБА_4 , тобто станом на 28 листопада 1998 року та вважається такою, що прийняла спадщину як спадкоємець четвертої черги за законом, тому строк для подачі заяви про прийняття спадщини нею не пропущений, а також їй немає потреби у підтвердженні факту родинних відносин із спадкодавцем, у зв`язку із чим вона змушена звертатися до суду із цим позовом.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ), після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із 1/3 частини будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , та яку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 листопада 2023 року, видане державним нотаріусом Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори Левицькою Г.В. за реєстровим № 670 (спадкова справа № 62/2023), успадкувала дочка - ОСОБА_1 .
Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить по 1/3 частині спірного будинковолодіння.
Співвласником решти 1/3 частини спірного будинковолодіння по АДРЕСА_1 є дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Як вбачається із довідки № 513/02-76 виданої 27 березня 2023 року Перегінською селищною радою Калуського району Івано-Франківської області на день смерті ОСОБА_6 , який проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з ним за вказаною адресою була зареєстрована, зокрема, дочка ОСОБА_1 (а.с. 8).
Із відомостей будинкової книги, розпочатої 23 березня 1978 року (адреса будинковолодіння: АДРЕСА_1 ) убачається, що у житловому будинку за вказаною адресою: проживала та була зареєстрована з 23 березня 1978 року по день своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_4 ; проживає та зареєстрована з дня свого народження - ІНФОРМАЦІЯ_8 та по теперішній час ОСОБА_1 .
Відповідно до листа державного нотаріуса Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори Левицької Г.В. за вих. № 168/01-16 від 14 листопада 2023 року ОСОБА_1 відмовлено в оформленні та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 у зв`язку із пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини, не проживання зі спадкодавцем на день смерті і відсутності родинних зв`язків (п.п. 4.2 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України) (а.с. 6). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75710366 виданої 6 лютого 2024 року Другою Рожнятівською державною нотаріальною конторою спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 не заводилася, інформація у спадковому реєстрі відсутня. У відповідності до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Із наданих позивачкою доказів убачається, що вона є спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до частин першої, другої, третьої, п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Позивачка в установленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак в нотаріальному порядку вирішити дане питання не має можливості. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивачки немає та відповідно статті 16 Цивільного кодексу України нею обрано правильний спосіб захисту свого порушеного права.
З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Питання щодо відшкодування судових витрат позивачка не ставила.
Керуючись статями 12, 13, 82, 141-142, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, статями 328, 392, 1216-1218, 1264 Цивільного кодексу України,
у х в а л и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , жительки АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/3 частину будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Дата складання повного судового рішення 1 березня 2024 року.
Суддя: Сокирко Л.М.