Провадження №2/523/852/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"27" лютого 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилалась на наступні обставини справи. Так про існування арешту накладеного на 1/4 частку домоволодіння належного ОСОБА_1 , позивачка дізналася під час вступу у спадщину на 1/4 частину цього ж домоволодіння по АДРЕСА_1 , після смерті рідної матері якій належала частка в цьому будинку, влітку цього року від приватного нотаріуса у якого відкрито спадкову справу.

В реєстрі нерухомого майна розміщені обмежені відомості щодо арешту майна, тому позивачці довелося витрати немало часу аби дістати більше детальних відомостей з приводу накладення арешту на її частку в домоволодінні. Для цього позивач звернулася до нотаріального архіву із письмовою заявою, де їй надали відомості про дату ухвали суду про забезпечення позову та накладення арешту, та номер судової справи. Надалі позивачка звернулася до адвоката за правовою допомогою для зняття арешту про що було укладено договір про надання правової допомоги. Представник позивачки адвокат М.Боднар звернувся до суду із заявою про ознайомлення із матеріалами цивільної справи №2-11317/10.

05.12.2023року після ознайомлення з матеріалами справи, стало зрозумілим що суд першої інстанції не пересвідчився у тому, що 1/2 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не відповідачу по справі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому помилково наклав арешт на майно зовсім іншої особи яка не має ніякого відношення до цієї справи.

06 серпня 2010 року Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси під головуванням судді Турецького О.С. задоволено заяву позивача ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , та накладено арешт на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 . Копію Ухвали суду для виконання направлено до Першої Одеської державної нотаріальної контори та КП «ОМБТІ та РОН». Розгляд справи завершено, по справі було ухвалено судове рішення від 17.01.2012 року. Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не була учасником справи.

Суд помилково наклав арешт на 1/4 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , належне заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як не пересвідчився у тому що дійсний відповідач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою з однаковим прізвищем, ім`ям та по-батькові, як у заявниці, різняться між собою датами народжень, паспортними даними та ідентифікаційними номерами.

Такими доказами помилковості суду є відповідь з КП «Одеське МТБІ та РОН» від 06.08.2010 року (аркуш справи 14) в якій зазначено, що за ОСОБА_1 зареєстровано 1/4 частка домоволодіння АДРЕСА_1 але у зв`язку з відсутністю у базі даних про рік народження можливий повний збіг, на що суд не звернув увагу та наклав арешт на майно чужої людини яка має схоже прізвище їм я та по- батькові.

Таким чином, наявність арешту накладеного судом в якості забезпечення позову Ухвалою суду від 06 серпня 2010 року на 1/4 частку домоволодіння по АДРЕСА_1 яке належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушує речове право власника цього нерухомого майна у вільному розпорядженні майном, що порушує приписи ст.41 Конституції України.

У зв`язку з чим, арешт накладений Ухвалою суду від 06 серпня 2010 року на 1/4 частку домоволодіння по АДРЕСА_1 яке належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає скасуванню, а частка домоволодіння яка належить позиваці підлягає звільненню з-під арешту.

В судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також справу просив розглянути у його відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась за місцем реєстрації.

На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення у справі.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа 2-11317/10, №2-591/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення коштів.

Ухвалою суду від 06 серпня 2010 року по справі 2/11317/10 (2-591/11) заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 та на 1/4 частку домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 .

Необхідно відзначити, що відповідачем у справі 2-591/11 була ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

У відповідь на запит Приморського районного суду м. Одеси листом від 06.08.2010р. КП «МБТІ та РОН» повідомило, що за ОСОБА_1 зареєстровано 1/4 частка домоволодіння АДРЕСА_1 , але у зв`язку з відсутністю у базі даних про рік народження можливий повний збіг.

Позивачка у справі ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже фактично арешт було накладено на майно особи, яка не є відповідачем у справі.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 зверталась із заявою про зняття арешту до Приморського районного суду м.Одеси, але ухвалою суду від 18.12.2023р. було відмовлено у задоволенні заяви, оскільки ОСОБА_1 не є стороною у справі, а також рекомендовано звернутись до суду у позовному провадженні.

Правові підстави ухваленого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Нормами ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Такий же висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19).

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки арешт накладений на майно особи, яка не учасником справи.

Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268,280-281 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

2. Зняти арешт з 1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №100), яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , накладений Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 06 серпня 2010 року (справа №2-11317/10, головуючий суддя Турецький О.С.), реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 10131603; реєстраційний номер у реєстрі заборон №258/2010, зареєстроване 11.08.2010 року Першою Одеською державною нотаріальною конторою.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду в 30 -ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано в 30 -ти денний строк з дня отримання його копії.

Суддя: В.К. Кисельов

Складено та підписано 27.02.2024