КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-з/824/1215/2024
У Х В А Л А

29 серпня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Жолонка Олександра Валерійовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання інвестиційного договору недійсним,

встановив:

у червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 гарантійну суму в розмірі 29 766 доларів США, 3 % річних у розмірі 2 553,11 доларів США, а також з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 інвестицію у розмірі 10 000 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 31 794,16 доларів США. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Жолонко О.В. 17 липня 2024 року подав апеляційну скаргу.

Разом із апеляційною скаргою представник ОСОБА_1 - адвокат Жолонко О.В. подав заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт із забороною відчуження на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103, та на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103, що належать ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Обґрунтовуючи подану заяву, представник позивача зазначає, що рішенням суду з ОСОБА_4 стягнуто 31 794,16 доларів США, тому існують ризики недобросовісної поведінки з боку останньої, що може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Представник позивача посилається на те, що ОСОБА_4 на праві власності належать однокімнатні квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 , а також 5/11 частин трикімнатної квартири АДРЕСА_6 . Разом з цим, із зустрічної позовної заяви вбачається, що ОСОБА_4 не зареєстрована та не проживає в жодній із вказаних квартир, тому застосування запропонованого заходу забезпечення позову жодним чином не порушить її права.

Представник позивача стверджує, що із листування в месенджерах вбачається, що

відповідачка не збирається виконувати рішення суду, а відтак до завершення розгляду справи апеляційним судом може відчужити своє майно, що унеможливить накладення на нього арешту під час примусового виконання рішення суду.

Представник позивача вважає, що запропонований ним захід забезпечення позову буде достатнім та ефективним для подальшого виконання рішення суду, і разом з тим співмірним, оскільки суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_4 31 794,16 доларів США, що еквівалентно 1 281 107,50грн, тоді як загальна вартість квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 становить 997 446,66грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Жолонка О.В. на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2024 року.

Колегія суддів обговоривши доводи заяви представника позивача про забезпечення позову, перевіривши надані документи, вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

У підтвердження своїх доводів про необхідність забезпечення позову на стадії апеляційного розгляду, представник ОСОБА_1 - адвокат Жолонко О.В. надав довідки про оціночну вартість об`єктів нерухомості, а також Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Будь-яких доказів у підтвердження своїх тверджень, що відповідачка ОСОБА_2 має намір ухилитися від виконання рішення суду представником позивача не надано.

Аналіз відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчить, що за ОСОБА_2 22 листопада 2017 року зареєстроване право власності на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , яке виникло на підставі відповідних договорів купівлі-продажу майнових прав, укладених відповідачкою з ТОВ «Канівбуд». Також, у реєстрі зазначено, що 20 лютого 2018 року право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 припинено у зв`язку із переходом прав власності - повне відчуження, а право власності на квартиру АДРЕСА_1 припинено 21 березня 2019 року у зв`язку із переходом права власності - повне відчуження.

Отже, додані представником позивача - адвокатом Жолонком О.В. до заяви про забезпечення позову документи не підтверджують, що за відповідачкою ОСОБА_2 зареєстровано право власності на майно, на яке представник позивача просить накласти арешт із забороною його відчуження.

За таких обставин, колегія суддів у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовляє.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 381, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Жолонка Олександра Валерійовича про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук