Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3711/24 Головуючий у 1-й інст. Воробйова Т. А.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

розглянувши у письмовому провадженні учасників у місті Житомирі цивільну справу 295/3711/24 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 27 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Воробйової Т.А. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути із відповідачки 34 783, 17 заборгованості за кредитним договором б/н від 01 квітня 2013 року, яка складається із: 27886,61 грн заборгованості за тілом кредиту та 6896,56 грн заборгованості за простроченими відсотками. А також стягнути 2422,40 грн судового збору.

На обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву №б/н від 01 квітня 2013 року та приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банкуhttps://privatbank.ua/terms.

Клієнт не міг приєднатися до іншої редакції і саме ця редакція надається до позовної заяви, оскільки це умови публічного договору.

На підставі вищевказаної анкети-заяви їй було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 27 000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та випискою по рахунку.

Зазначають, що для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту ОСОБА_1 отримала, згідно з довідкою про видані картки, кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії - 07/16, тип Картка "Універсальна". Відповідачка після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувалась карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Активація нею картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджуються, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача. Після спливу строку дії першої картки відповідач для можливості користування рахунком, додатково отримала наступі картки: кредитна картка № НОМЕР_2 , строк дії - 04/20, тип Картка "Універсальна". В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 42% річних. Також у процесі користування рахунком 04 вересня 2020 року вона підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримала додаткову кредитну картку № НОМЕР_3 , строк дії - 05/24, тип Картка "Універсальна", а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг вона підписала власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».

Вважають, що відповідачка була належним чином повідомлена про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 04 вересня 2020 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 42,00 %. При цьому за погодженою ставкою банком нараховано відсотків у розмірі 6 896,56 грн.

Зазначають, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а відповідач, отримуючи кредитні картки, фактично отримувала електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мала безперервний доступ до самого рахунку.

Відповідач зобов`язалась повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

Вказують, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості ОСОБА_1 станом на 27 лютого 2024 року має заборгованість 34 783,17 грн, яка складається з наступного: 27 886,61 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 896,56 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Зазначають, що на даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів банку.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 27 червня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 01 квітня 2013 року станом на 27 лютого 2024 року в сумі 27 000,00 грн. У задоволенні решти вимог позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, Банк подав апеляційну скаргу, просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо нарахованих прострочених відсотків, у решті залишити без змін.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судове рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Зазначають, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву №б/н від 01 квітня 2013 року та приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. На підставі вищевказаної анкети-заяви їй було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку НОМЕР_1 , строк дії 07/16, тип Картка «Універсальна».

04 вересня 2020 року відповідачем підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг. Також в цей день ОСОБА_1 було отримано перевипущену кредитну картку «Універсальна» за номером НОМЕР_3 , на заміну старої картки, зі строком дії до 05/24. Тому, 04 вересня 2020 року про зміну умов кредитування відповідача ознайомили з умовами кредитування в банку шляхом підписання ним актуальної заяви позичальника.

Вказують, що умови кредитування щодо сплати процентів та неустойки передбачені безпосередньо в заяві, що особисто підписана відповідачем.

Зазначають, що підписанням заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 04 вересня 2020 року без будь яких застережень відповідач підтвердила, що вона обізнана та погодилася з усіма умовами такого договору. Та обставина, що відповідачка тривалий час вносила плату відповідно до умов, вказує на вільне волевиявлення позичальника в момент укладання правочину, повну обізнаність та погодження з умовами кредитування.

Крім того, відповідачка не заперечувала факт отримання картки та факт видачі кредитних коштів. Звертають увагу, що всі істотні умови кредитування (розмір відсотків та неустойки тощо) узгоджено у Заяві про приєднання Умов та Правил надання послуг, що особисто підписана клієнтом.

Зазначають, що нарахована заборгованість за відсотками у розмірі 6 896,56 грн виникла після Заяви від 04 вересня 2020 року.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та 14 листопада 2024 року справу призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, видав кредитні кошти. Відповідач в добровільному порядку не повернула фактично отримані та використані грошові кошти надані позивачем.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. Рішення в цій частині сторонами не оспорюється.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що умови щодо нарахування вказаної заборгованості не визначені в анкеті-заяві від 01 квітня 2013 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до AT КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 01 квітня 2013 року, в якій зазначені її анкетні дані, а також те, що остання згодна з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також, вказано що ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

04 вересня 2020 року відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, за умовами якого сторонами погоджено строк кредитування, процентну ставку, порядок погашення кредиту та порядок застосування та розмір пені (а.с.31-32).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , останній було відкрито кредитний рахунок та 01 квітня 2013 року, встановлено кредитний ліміт 2 000,00 грн., який у подальшому збільшився до 27 000 грн., а 03 жовтня 2023 року такий зменшено до 0,00 (а.с.33).

Також у матеріалах справи міститься довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , у якій відображено зміну кредитного ліміту у період із 01 квітня 2013 року по 03 жовтня 2023 року.

Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» підтверджено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано чотири кредитні картки, вказано їх номери, дату відкриття, термін дії та тип (а.с.34).

Згідно доданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 27 лютого 2024 року має заборгованість перед АТ КБ "ПриватБанк" 53 869,86 грн., яка складається з наступного: 27 886, 61 грн. - заборгованість за кредитом; 6 896,56 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.12-16).

Відповідно до банківської виписки за договором вбачається, що відповідач регулярно використовувала кредитну картку для зняття готівки, оплати товарів та послуг, переказу коштів (а.с.22-30).

За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 10561 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частини 1 статті 1050 ЦК України якщо якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відмовляючи у стягненні заборгованості за відсотками, суд першої інстанції посилається на те, що жодних правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 , на користь позивача заборгованості за відсотками немає, оскільки яким документом вони передбачені не встановлено, у Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку жодної мови про встановлений розмір відсотків не йдеться. У паспорті споживчого кредиту від установлений певний вид відсотків, однак такий підпису позивача не містить.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки такі не відповідають дійсності.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, долучив до матеріалів справи заяву-анкету від 01 квітня 2013 року, виписку по особовому рахунку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору, довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна 55 днів пільгового періоду і довідку про зміну умов кредитування та обслуговування рахунку, довідку про видані платіжні картки, копію паспорта підписану ОСОБА_1 13 травня 2019 року

Відповідно до частини 1 статті 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Разом з тим, суд першої інстанції всупереч положенням цивільного процесуального законодавства не дослідив довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна 55 днів пільгового періоду та дійшов помилкового висновку щодо відмови у стягненні відсотків по кредиту.

Враховуючи те, що позичальник підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна 55 днів пільгового періоду, в якій визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню.

Згідно з частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається зі змісту позовної заяви АТ КБ Приват Банк до ОСОБА_1 банк просив стягнути з відповідача 6 896,56 грн. заборгованості за простроченими відсотками.

З виписки по рахунку вбачається, що відповідачка користувалася кредитною карткою, частково погашала кредитну заборгованість та не висловлювала заперечень щодо розміру нарахувань. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом заборгованість за тілом кредиту становить 27886,61 грн. та за відсотками 6896,56 грн.

Вказаний розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовний.

Підписавши заяву та довідку, які є складовими частинами кредитного договору, позичальник добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання, та повинна сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Виходячи із наявних у матеріалах справи доказів, і наведених норм законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні всі підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 6 896,56 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками підлягає скасуванню у відповідності до пунктів 1, 3, 4 статті 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі, із вищенаведених підстав.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню, то підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь Банку судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 2 422,40 грн та за подання апеляційної скарги 3 633,60 грн., а всього 6 056,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Малозначними, зокрема, є справи, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (пункт 3 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

РішенняБогунського районного суду міста Житомира від 27 червня 2024 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення.

РішенняБогунського районного суду міста Житомира від 27 червня 2024 року у частині стягнення судових витрат змінити.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 6 896,56 грн заборгованості за простроченими відсотками та 6 056,00 грн судового збору.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 18 листопада 2024 року.