Справа № 192/135/24
Провадження № 2/192/226/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

15 березня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Савчукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 06 вересня 2022 року між позивачем та відповідачем за допомогою веб-сайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», було укладено електронний договір №1083-3649 про відкриття кредитної лінії.

Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А412 для підписання кредитного договору №1083-3649 від 06 вересня 2022 року та підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Згідно умов кредитного договору позивач, як кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, за таких умов: сума кредиту 4000 грн. 00 коп., строк кредитування 300 днів, заявлений строк 14 днів, знижена процентна ставка 2,50 % в день, стандартна процентна ставка 3,00 % в день.

При цьому заявлений строк це обраний позичальником в момент укладання кредитного договору строк користування кредитом протягом якого: 1. може бути використано право користування кредитом за зниженою процентною ставкою, 2. в останній календарний день заявленого строку позичальник зобов`язується сплачувати нараховані проценти за користування кредитом.

Позивач виконав всі передбачені кредитним договором зобов`язання, але відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 27 грудня 2023 року в нього виникла заборгованість в розмір 39720 грн. 00 коп., але позивач прийняв рішення пред`явити позов щодо стягнення заборгованості в розмірі 20000 грн. 00 коп., яка складається з 4000 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом та 16000 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за процентами.

Представник позивача, в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а. с. 39, 73).

Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив (а. с. 75).

Суд постановив проводити заочний розгляд справи.

Суд з`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 06 вересня 2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір №1083-3649 про відкриття кредитної лінії (а. с. 9-14).

Предметом договору сторони зазначили, що кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.

Згідно п. 1.1. договору базовий період сплати відсотків проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до п. 4.1. договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту 4000 грн. 00 коп. Дата надання кредиту 06 вересня 2022 року.

Згідно п. 4.8. строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 03 липня 2023 року.

Пунктом 4.9. договору передбачено, що реальна процентна ставка на дату укладення договору складає один мільйон вісімсот дванадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять цілих, нуль сотих відсотків.

Відповідно до п. 4.10. орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 40000 грн. 00 коп. та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 36000 грн. 00 коп.

Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування суми коштів, 06 вересня 2022 року було перераховано за договором №1083-3649 від 06 вересня 2022 року 4000 грн. 00 коп. на платіжну карту № НОМЕР_1 (а. с. 30).

Як вбачається з довідки про укладений договір станом на 27 грудня 2023 року, відповідач за договором №1083-3649 від 06 вересня 2022 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 39720 грн. 00 коп., яка складається з 4000 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом та 35720 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за процентами (а. с. 31).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З`ясувавши обставини, якими обґрунтовує свої вимоги позивач, та дослідивши докази подані позивачем на їх підтвердження, суд вважає, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні правовідносини, за якими відповідач отримав кошти в кредит від позивача і їх не повернув, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми простроченої заборгованості за договором в розмірі 5400 грн. 00 коп., а саме 4000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом та 1400 грн. 00 коп. заборгованості за процентами станом на кінець базового періоду - 19 вересня 2022 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості з відсотків в розмірі 14600 грн. 00 коп. за період з 20 вересня 2022 року по 27 грудня 2023 року то суд зауважує таке.

Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Такі висновки суду відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16.

Оскільки, згідно позовної заяви нараховані проценти в розмірі 14600 грн. 00 коп. за користування кредитом відповідачу після здійснення ним прострочення зобов`язання щодо його повернення з 20 вересня 2022 року, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача прострочених процентів передбачених договором з 20 вересня 2022 року по 27 грудня 2023 року, є безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду пропорційно до задоволених вимог (а. с. 7, 49).

На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 536, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК України; керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», яке знаходиться за адресою: м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, оф. 407, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 38548598, заборгованість за кредитним договором 1083-3649 від 06 вересня 2022 року станом на 27 грудня 2023 року в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 (нуль) коп. заборгованості за кредитом, 1400 (одна тисяча чотириста) грн. 00 (нуль) коп. заборгованості за процентами, а всього 5400 (п`ять тисяч чотириста) грн. 00 (нуль) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 (сорок) коп. витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні іншої частини позову Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15 березня 2024 року.

Головуючий: суддя Стрельников О. О.