Справа № 459/3765/21 Головуючий у 1 інстанції: Отчак Н.Я.
Провадження № 22-ц/811/286/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 грудня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги,

В С Т А Н О В И В:

в листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягувати аліменти у розмір частини доходів відповідача.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказував, що він є батьком відповідача, є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, нижче прожиткового мінімуму, тому потребує матеріальної допомоги. При цьому зазначив, що до повноліття відповідача утримував його. Крім того, він визнаний інвалідом 3-ї групи за загальним захворюванням. Відповідач, як його син, зобов`язаний піклуватися про нього та надавати матеріальну допомогу. В зв`язку з чим просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30 грудня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не надано оцінки усім наданим ним доказам, не враховано таких при ухваленні рішення та не наведено в мотивувальній частині рішення мотивів їх відхилення.

Зокрема, на думку заявника, залишено поза увагою суду копію медичної карти, в тому числі наявний в ній листок внесення уточнених діагнозів, витяг з медичної картки стаціонарного хворого, епікриз, тобто відомості, які засвідчують істотне погіршення здоров`я позивача із 2017 року. Не враховано даних проведеного заявнику 17 грудня 2020 року обстеження магнітно -резонансним томографом попереково - крижового відділу хребта, консультацій лікаря - невропатолога, а також копій листків призначень та рецептів на ліки, відомостей із санітарно - курортної книжки № НОМЕР_1 .

Крім того, суд залишив поза увагою та без оцінки надані заявником копії квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг та листів КП «Червонограджитлокомунсервіс». Вказаними документами стверджується, що заявник є платником комунальних послуг, які надаються по квартирі АДРЕСА_1 та ним здійснюється оплата за їх надання.

Вважає і помилковим висновок суду першої інстанції про перевищення розміру пенсії заявника по інвалідності на час звернення до суду в листопаді 2021 року в розмірі 1 854 грн встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки станом на листопад 2021 року розмір такої також становив 1 854 грн. (з 01 липня 2021 року). Натомість, розмір пенсії по інвалідності у квітні 2022 року - 2100 грн лише на 166 грн перевищував прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, станом на цей час - 2100 грн.

Що ж стосується отримання заявником в червні 2022 року грошових коштів в сумі 189 702,00 за продаж квартири, яка була успадкована ним після смерті матері, то ця сума являє собою компенсацію за належне йому нерухоме майно, її отримання носить разовий характер і така не є отриманням регулярного постійного доходу за рахунок нерухомого майна. Крім того, кошти в розмірі 100 000 грн заявник повернув як позику двоюрідному брату ОСОБА_3 , оскільки саме таку суму коштів позичав на лікування матері.

Звертає увагу й на те, що судом не встановлено доказів звернень колишньої дружини, відповідача чи інших осіб у будь-які інстанції про ухилення заявником від виконання своїх батьківських обов`язків щодо відповідача, вжиття уповноваженими суб`єктами до нього відповідних заходів реагування з цього воду, позбавлення батьківських прав з цих підстав, ініціювання колишньою дружиною чи іншими особами, в тому числі органом опіки та піклування, питання позбавлення позивача батьківських прав, притягнення останнього до відповідальності за ухилення від виконання батьківських в`язків щодо відповідача. Не встановлено й доказів стягнення із заявника аліментів на відповідача до досягнення повноліття та/чи у зв`язку з продовженням ним навчання, такі аліменти з нього не стягувались, що узгоджується з показами колишньої дружини ОСОБА_4 про те, що вона не зверталась суду для стягнення із позивача аліментів, оскільки він завжди брав участь в утриманні відповідача.

Вважає, що оскільки відповідач офіційно працевлаштований, отримує регулярний дохід, на утриманні інших осіб не має, сплата ним аліментів на заявника в розмірі частини від усіх видів його заробітків (доходів), відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 07 грудня 2021 року Червоноградським відділом ДРАЦС у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Станом на час звернення до суду ОСОБА_1 безтерміново є інвалідом 3-ї групи інвалідності загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК Серія 12 ААВ № 054593 від 11 березня 2021 року та копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , виданого 17 березня 2021 року.

Згідно довідки про доходи № 344416 позивач отримує пенсію по інвалідності та з 01 квітня 2021 року по 30 вересня 2021 року отримав пенсії у розмірі 10 869,00 грн., у вересні 2021 року розмір пенсії становив 1854,00 грн.

Згідно довідки про доходи № 121005 позивач отримує пенсію по інвалідності та з 01 листопада 2021 року по 30 квітня 2022 року отримав пенсію у розмірі 11 856,00 грн, у листопаді 2021 року (на час звернення з позовом) розмір пенсії становив 1 854,00 грн, у квітні 2022 - 2 100,00грн.

Згідно відповіді КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Червоноград» від 20 травня 2022 року № 425, копій медичних документів позивач перебуває на обліку з 2017 року у невролога, діагноз: ЦВХ, ДЕ III ступеня, наслідки перенесеного ГПМК за ішемічним типом (29 лютого 2017 року) на рівна ПМА справа та СМА у вигляді помірного правобічного геміпарезу і порушенням функції правих кінцівок, вестибулоатакасичним, цефалічним синдромами з когнітивними розладами. Перебуває на обліку в кардіолога з 2017 року: діагнози - гіпертонічна хвороба III ступеня 3 ступінь, ризик ІV( дуже високий) ГЛШ ІХС дифузний кардіосклероз набута аортальна вада серця з переважанням стенозу НК І ступеня. Спостерігається з 2017 року у хірурга, діагноз: варикозна хвороба вен нижніх кінцівок. Спостерігається з 2021 року в лікаря - уролога з діагнозом ДГПЗ І ступеня, хронічний цистит. З приводу вищевказаних діагнозів спостерігається у сімейного лікаря, постійно звертається за випискою гіпотензивних препаратів та антиагрегантів за програмою «Доступні ліки».

ОСОБА_1 за станом здоров`я потребує медикаментозного лікування, для підтвердження понесених витрат на лікування позивачем долучені квитанції.

Згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради ввід 27 квітня 2022 року № 1349/3, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуває в управлінні праці та соціального захисту населення на обліку, як одержувач житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2018 року по квітень 2022 року. В період з 01 січня 2021 року по 30 квітня 2022 року розмір призначених житлових субсидій в готівковій формі ОСОБА_1 становить 10 019,16грн.

Позивач ОСОБА_1 15 червня 2022 року, згідно договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений Павликом П.О. - приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі № 808 продав, а покупець ОСОБА_5 купила квартиру АДРЕСА_3 . Продаж квартири вчинено за домовленістю сторін за 189 702,00грн, які позивач отримав готівкою перед підписанням договору.

Відповідач ОСОБА_2 працевлаштований у ТОВ «Модерн-Експо», розмір зарплати у грудні 2021 становив 25 308,23 грн., що підтверджується відповіддю Головного управління ПФУ у Волинській області від 08 лютого 2022 року.

Згідно довідки ТОВ «Модерн-Експо» від 08 вересня 2022 року дохід ОСОБА_2 за період з 01 червня 2022 року по 31 серпня 2022 року склав 56 851,81грн.

Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Відповідно до статті 2 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб, утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї, побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Таке піклування, турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо.

Правовідносини, пов`язані з обов`язком повнолітніх дочки, сина утримувати батьків врегульовані Главою 17 Розділу ІІІ СК України (статті 202, 203 СК України).

Згідно із частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатним, в розумінні частини третьої статті 75 СК України, вважається той з батьків, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

У статті 201 Сімейного кодексу України визначено обов`язкові умови та підстави покладання на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років, батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я, батьки потребують матеріальної допомоги, відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх дітей.

Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх вищеперерахованих умов.

Згідно із частинами першою та третьою статті 172 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнені кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Суд у такому разі визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін (частина перша статті 205 СК України).

Оскільки закон не ставить обов`язок утримувати батьків у залежність з матеріальним становищем повнолітніх дітей, тому аліментні зобов`язання виникають, навіть якщо самі діти знаходяться у матеріальній скруті. Ця обставина може бути врахована лише при визначенні розміру аліментів. Крім того, під час визначення розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позов про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Статтею 203 СК України визначено, що дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними (стаття 206 СК України).

Згідно із статтею 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 212/1055/18-ц (касаційне провадження № 61-2386сво19).

Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 75 Сімейного кодексу України особа, є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність становить з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, а з 1 грудня - 2093 гривні.

Прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність у 2021 році (на час звернення з позовом) був нижчий та становив з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

Встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 2 100 грн (станом на квітень 2022 року), що перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, крім цього, отримує житлову субсидію на оплату житлово-комунальних послуг та у червні 2022 року отримав дохід в сумі 189 702,00 за продаж квартири, що належала йому на праві приватної власності.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Провівши аналіз наданих позивачем доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недоведеність того, що отримувана позивачем пенсія, субсидії, кошти від продажу квартири не забезпечують потреб на його харчування, лікування, на придбання одягу, ліків, а відтак, і потребу в отриманні аліментів від сина, а відтак позивача не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги, відповідно до частини четвертої статті 75 СК України та відповідно до частини першої статті 202 СК України, що свідчить про безпідставність і недоведеність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки спростовуються вищенаведеним. Суд першої інстанції належним чином оцінив наявні в матеріалах справи докази,.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 березня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко А.В. Ніткевич