Провадження № 2-др/161/123/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Олексюка А.В.
при секретарі Новак Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву представника відповідача - адвоката Редько Олександра Вікторовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі за позовом Акціонерного товариства «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
01.11.2024 від представника відповідача - адвоката Редько Олександра Вікторовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача понесені судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
11.11.2024 на адресу суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Редько Олександра Вікторовича про розгляд справи у їх відсутності, заяву підтримує, просить задовольнити.
Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи (частина четверта ст.270 ЦПК України).
Розгляд заяви здійснювався у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів згідно ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що подана заява (клопотання) про стягнення судових витрат підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2024 позов Акціонерного товариства «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Юнекс Банк» суму боргу за кредитним договором № 0.047.18.0720.ФО_К, від 16.07.2020 року у розмірі 22 491 грн 33 коп та судовий збір.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Стосовно строку на подання доказів понесення витрат на правничу допомогу суд бере до уваги те, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Докази витрат на професійну правничу допомогу відповідача подані у даній справі в установлений строк, беручи до уваги, що рішення суду постановлено 28.10.2024, а відповідну заяву подано в 01.11.2024. При цьому у відзиві на позовну заяву зазначено, що докази, які підтверджують розмір судових витрат відповідача у справі, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у даній справі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19).
Згідно з п.п. 3-6 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обгрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.
У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
На підтвердження надання правничої допомоги адвокат Редько О.В. подав: договір про надання правової допомоги від 27.02.2024, акт про виконання робіт за договором від 30.10.2024, розрахунок від 30.10.2024 витрат надання правничої допомоги та сума гонорару адвоката Редька О.В. від 30.10.2024, квитанцію до прибуткового касового ордера №18 від 01.11.2024 на суму 10 000 грн.
Згідно положеннями п. 3.4.3. Договору Клієнт зобов`язаний підписати не пізніше п`яти робочих днів від дня отримання від Адвокатського Бюро акт про надання правової допомоги та повернути підписаний акт Адвокатському Бюро.
Відповідно до п.п. 4.1., 4.1.1. Договору за надання Адвокатським бюро Клієнтові правової (правничої) допомоги Клієнт сплачує винагороду, визначену в п. 4.1.1. Договору; за надання правничої допомоги згідно п. 1.1. Договору в суді 1-ої інстанції Клієнт сплачує Адвокатському Бюро гонорар у розмірі 10 000,00 гривень.
Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Так, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.
Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Представником відповідача надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідачем були дійсно понесені вищезазначені витрати по оплаті наданих послуг з правової допомоги у сумі 10 000 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що в задоволенні позову АТ «Юнекс Банк» було відмовлено на 48,38%, то слід дійти висновку, що витрати на правничу допомогу, надану представником відповідача, мають бути компенсовані з позивача в сумі 4 838 грн.
У зв`язку з вищенаведеним заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 270 ЦПК України, суд, -
Заяву представника відповідача - адвоката Редько Олександра Вікторовичапро ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Юнекс Банк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 838 (чотири тисячі вісімсот тридцять вісім) гривень.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Юнекс Банк», , адреса 03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд.14.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк