Провадження №2/523/236/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"11" березня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої - судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання: Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 523/19031/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 12.11.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1299. Від даного шлюбу народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 523/14250/21 від 30.11.2021 року, шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

В подальшому, Суворовським районним судом м. Одеси у цивільній справі № 523/14252/21 було видано судовий наказ від 07.09.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто 06.08.2021 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім того, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у цивільній справі № 523/14251/21 від 09.12.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання чоловіка в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 06.08.2021 року до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Малолітня дитина ОСОБА_3 проживає з позивачем, дитина знаходиться на його повному утриманні. ОСОБА_2 в червні 2020 року, коли дитині було три місяці, залишила позивача з малолітньою дитиною та переїхала з усіма речами, місцезнаходження останньої невідомо. За весь період з 2020 року по теперішній час відповідач жодного разу не відвідала сина. Покладених на неї обов`язків не виконує, не приймає жодної педагогічної, матеріальної та будь-якої іншої участі у вихованні сина. Окрім того, ОСОБА_2 не сплачує аліменти на дитину.

Оскільки, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виховання свого сина, не приймає жодної участі в житті дитини, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, та в цілому не виконує свої батьківськи обов`язки по догляду за дитиною, всю турботу про дитину позивач несе самостійно, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 27.10.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.01.2024 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, та просить суд проводити розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за вказаною адресою відсутня, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи за відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради - Тормоса Т. у судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

По справі встановлено, що 12.11.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1299.

Від даного шлюбу народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 31.03.2020 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 523/14250/21 від 30.11.2021 року, шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вищезазначеного рішення.

В подальшому, Суворовським районним судом м. Одеси у цивільній справі № 523/14252/21 було видано судовий наказ від 07.09.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто 06.08.2021 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у цивільній справі № 523/14251/21 від 09.12.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання чоловіка в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 06.08.2021 року до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3 проживає з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Дана обставина відповідачем спростована не була.

З наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-8/1965вх від 20.12.2023 року, орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також вищевказаним висновком встановлено, що відповідно до Довідки № 06/01-24 виданої Одеським закладом дошкільної освіти «Ясла-садок» № 121 комбінованого типу Одеської міської ради від 18.10.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно відвідує Одеський заклад дошкільної освіти «Ясла-садок» № 121 комбінованого типу Одеської міської ради з 06.09.2023 року по теперішній час. Приводить до садочка і забирає дитину тільки батько ОСОБА_4 .

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого виданої КНП «Дитяча поліклініка № 1» Одеської міської ради від 20.10.2023 року, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З народження знаходиться під наглядом педіатра ОСОБА_5 у КНП «ДМП № 1» Одеської міської ради. Дитина від 2-ої вагітності, 2-х пологів. Народився з вагою 2.885 гр. Дитина з 3-х місяців виховується батьком, у зв`язку з тим, що мати покинула дитину і переїхала до Німеччини. Дитина спостерігається педіатром регулярно. Супровід дитини на всі профілактичні мед. огляди, щеплення, догляд та лікування, у разі захворювання, виконує батько ОСОБА_1 . У вересні 2022 року та у травні 2023 року батько знаходився на лікарняному по догляду за дитиною. На диспансерному обліку дитина не спостерігається, вакцинована за віком.

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 13.03.2006 року.

ОСОБА_2 станом на вересень 2023 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 21103,50 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів виданим Суворовським ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса), державний виконавець Кравченко Тетяна Василівна від 18.10.2023 року.

Так, 01.11.2023 року спеціалістами органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради обстежено умови проживання родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт. Під час обстеження з`ясовано, що будинок має два поверхи, складається з 4-х кімнат, батьком створені необхідні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини. У дитини є окреме ліжко, шафа, іграшки, в наявності одяг та взуття по сезону відповідного віку.

Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 19.10.2023 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , підтверджує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає один і сам виховує сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Колишня жінка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вихованні сина участі не приймає.

В матеріалах справи наявна письмова заява ОСОБА_8 від 19.10.2023 року з якої вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , підтверджує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає один і сам виховує сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Колишня жінка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вихованні сина участі не приймає.

Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради № 04/01-3755 від 15.11.2023 року, фахівцями із соціальної роботи відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Пересипському районі здійснено вихід 09.11.2023 року для проведення оцінки потреб сім`ї/особи родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт оцінки потреб сім`ї. Батько здатний виконувати батьківські обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною.

Органом опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради на адресу ОСОБА_2 направлений лист від 01.11.2023 року, з проханням надіслати на адресу органу опіки та піклування засобами поштового або електронного зв`язку інформацію, яка б підтверджувала її участь у вихованні та утриманні дитини.

Відповідно до Довідки № 17284/24.13-18 від 22.11.2023 року, виданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян - не виявлено актового запису про державну реєстрацію смерті відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно інформації ДУ «Одеський слідчий ізолятор» № 5/6-20351 від 08.11.2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» раніше не утримувалась, станом на 07.11.2023 року не утримується.

Від ОСОБА_2 на адресу органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради жодної інформації, яка б підтверджувала її участь у вихованні та утриманні дитини не надходило.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно принципів, закріплених ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно приписів ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Так, Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Під час розгляду даної справи суд дійшов обґрунтованого висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно, воно має законну мету у розумінні пункту 2 статті 8 Конвенції.

Статтею 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

При цьому, встановленні під час розгляду даної справи обставини переконують суд у тому, що відповідач ОСОБА_2 взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо свого малолітнього сина. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, зазначені обставини дають суду обґрунтовані підстави для переконання, що через тривалий час окремого проживання між відповідачем та дитиною втрачено родинні зв`язки та розуміння їх вікових психологічних особливостей. Мати дитиною не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до дитини, що розцінюється судом як свідоме нехтування своїми обов`язками.

Крім того, така поведінка матері суперечить принципам Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (принцип 6), в якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Вказані принципи відповідач, як мати, нехтує, оскільки ухиляється від виконання своїх обов`язків батьків по вихованню малолітнього сина.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухилялась від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не займається її вихованням, не піклується, матеріально не забезпечує, під час розгляду справи не проявила інтересу до стану її здоров`я, не цікавиться фізичним, моральним і духовним розвитком малолітнього сина, а тому суд вважає, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до приписів ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання, однак, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 164, 166, 170, 182, 183 СК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 81, 141, 247, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в розмірі в розмірі 1073/одна тисяча сімдесят три/грн. 60 коп.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНКОПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, місцезнаходження: 65111, м. Одеса, пр-т. Добровольського, 106.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст. 284 - 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Повний текст рішення складено 14 березня 2024 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер