Справа № 161/181/24
Провадження № 2/161/1303/24
У Х В А Л А

29 лютого 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває вищезазначена цивільна справа № 161/181/24, предметом якої є визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,12 га, з кадастровим номером: № :03:001:8273, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в с. Струмівка Луцького р-ну Волинської обл. (далі земельна ділянка), а також на 1/2 частку об`єкта незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на вказаній земельній ділянці (далі об`єкт незавершеного будівництва).

26.02.2024 року позивачкою було подано до суду заяву в якій остання зазначила, що на даний час між нею та відповідачем було проведено поділ земельної ділянки в позасудовому порядку. Що стосується об`єкта незавершеного будівництва, то наразі між нею та ОСОБА_2 досягнуто попередні домовленості з приводу його розподілу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами просить суд врахувати, що даний спір виник через не бажання відповідача врегулювати такий в позасудовому порядку, а також бездіяльність останнього з приводу ініціювання питання щодо розподілу спірного майна. З огляду на наведене, просить суд: провадження у справі в частині позовних вимог, які стосуються розподілу земельної ділянки закрити; позовні вимоги, які стосуються розподілу об`єкта незавершеного будівництва залишити без розгляду; вирішити питання про повернення сплаченого судового збору; стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. (а.с. 71).

Позивач у підготовче засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, будь-які інші заяви, окрім вищевказаної, від неї на адресу суду не надходили.

Представник відповідача до початку підготовчого засідання подав суду заяву в якій зазначив, що відносно закриття провадження у справі в частині позовних вимог про розподіл земельної ділянки, а також залишення без розгляду позовних вимог в частині розподілу об`єкта незавершеного будівництва, не заперечує. Проте вважає, що понесені стороною позивача судові витрати по справі необхідно залишити за позивачкою ОСОБА_3 , оскільки такі вимоги про стягнення судових витрат суперечать положенням ст.ст. 141, 142 ЦПК України. Крім того, його довіритель не міг виступати ініціатором даного спору, оскільки право власності на майно зареєстроване за ним, а також він жодній мірі не ухилявся від врегулювання спору в позасудовому порядку (а.с. 78).

Суд вважає, що неявка сторін та їх представників не перешкоджає суду вирішити питання щодо закриття провадження та залишення позову без розгляду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; закриття провадження у справі.

Щодо вимоги про закриття провадження у справі в частині заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 3 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Під час розгляду заяви судом не встановлено підстав, які б перешкоджали прийняттю відмови сторони позивача від заявленого позову в частині позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає можливим прийняти відмову позивачки від позовних вимог, які стосуються розподілу земельної ділянки, оскільки така відмова не зачіпає нічиїх законних прав, свобод та охоронюваних законом інтересів.

Також, у відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд роз`яснює позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Щодо вимоги про залишення без розгляду частини заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Оскільки залишення позову без розгляду є правом сторони позивача, визначеним цивільно-процесуальним законодавством України, суд вважає за необхідне позовні вимоги, які стосуються розподілу об`єкта незавершеного будівництвазалишити без розгляду, підстав для відмови у задоволення заяви позивачки про залишення частини позовних вимог без розгляду суд не вбачає.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано ст.ст. 141, 142 ЦПК України.

У розглядуваному випадку положення ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України не застосовуються, оскільки судом не ухвалювалося рішення по суті спору.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/дії/бездіяльність обох сторін.

Частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Також варто наголосити, що ч. 3 ст. 142 ЦПК України застосовується як підстава для відшкодування судових витрат лише в разі, коли позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем.

Разом з тим, у ході розгляду справи стороною позивача не надано, а судом не здобуто жодних доказів, які б свідчили про зловживання стороною відповідача процесуальними правами, або що даний спір виник внаслідок неправильних дій ОСОБА_2 .

Крім того, відсутність відповідних доказів позбавляє суд можливості безумовно стверджувати, що даний спір виник через ухилення відповідача від врегулювання спору в позасудовому порядку, а відтак, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після відкриття провадження у даній справі.

Відтак, будь-який правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу суд не вбачає.

Щодо повернення сплаченого судового збору.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Із наведеного слідує, що у випадках залишення позовної заяви без розгляду за заявою (клопотанням) позивача та закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову, сплачена сума судового збору не повертається.

Як зазначено вище, частина позовних вимог була залишена без розгляду, а провадження в іншій частині позовних вимог було закритим саме за клопотанням позивачки, а тому будь-які правові підстави для повернення їй сплаченого судового збору у суду відсутні.

Варто зауважити, що ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Вищевказана норма не носить імперативний характер та не встановлює для суду обов`язку щодо повернення 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у разі відмови позивача від позову.

З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини та з огляду на положення п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», суд не вбачає підстав для повернення позивачки сплаченого судового збору у будь-якій мірі.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 142, 255, 256, 257, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, про залишення без розгляду частини позовних вимог та про розподіл витрат, пов`язаних з розглядом справи задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжяв частині позовних вимог щодо розподілу земельної ділянки закрити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжяв частині позовних вимог щодо розподілу об`єкта незавершеного будівництва залишити без розгляду.

В задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 01 березня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська