ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/9337/21 Номер провадження 22-ц/814/2442/24Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Карпушина Г.Л.; суддів Кузнєцової О.Ю., Пікуля В.П., за участі секретаря Буйнової О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Гряніка Отара Валерійовича на рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 березня 2024 року та ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 березня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи, представника ОСОБА_2 - адвоката Крициної Юлії Олександрівни на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 82,6 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м., визнавши об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає розподілу; визначити порядок користування спільною квартирою та зобов`язати ОСОБА_1 не чинити їй перешкод у користуванні виділеними їй кімнатами та місцями загального користування у квартирі за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, просила визнати за відповідачем право особистої власності на автомобіль Hyundai Tucson, шасі номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , припинити на нього право власності ОСОБА_2 та сягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля у розмірі 299200,00 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2024 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою та про зобов`язання не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 березня 2024 року відмовлено представнику ОСОБА_1 - адвокату Гряніку О.В. в задоволенні клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26 березня 2024 року позов задоволено.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 82,6 кв. м., житловою площею 52,8 кв.м.

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину вартості автомобіля Хюндай Тюксон, 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 299200,00 грн., залишивши автомобіль у власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року в мотивувальній частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 березня 2024 року виправлено описку, вірно зазначивши, що «Питання розподілу судових витрат не вирішувалось за відсутності відповідної вимоги позивача», замість помилково вказаного, що «Оскільки суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню їй не підлягають».

Не погодившись з рішенням районного суду його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Грянік О.В. посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 з метою придбання квартири було укладено договір позики з ОСОБА_1 , а тому вказаний договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором використане в інтересах сім`ї.

Вказує, що районний суд не з`ясувавши обставини по справі, а саме щодо взяття позики відповідачем в інтересах сім`ї з метою придбання квартири та її облаштування не надавши можливості відповідачу подати докази, чим грубо порушив норми процесуального законодавства та права відповідача.

Окрім того адвокатом Грянік О.В також подано апеляційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 березня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи, в якій останній просить скасувати ухвалу про відмову в призначенні експертизи та задовольнити його клопотання про призначення товарознавчої експертизи.

02.05.2024 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Крициної Юлії Олександрівни надійшла апеляційна скарга на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просила ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача судових витрат у розмірі 6475, 50 грн.

В обгрунтування апеляційної скарги вказано, що районний суд безпідставно не розподілив судові витрати між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Крициної Юлії Олександрівни надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в якому вона просить апеляційну скаргу на рішення та на ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи залишити без задоволення, а рішення районного суд без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Колегією суддів, зважаючи на те, що адвокатом Грянік О.В. втретє подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, без надання доказів які б підтверджували підстави відкладення, приймаючи до уваги той факт, що позивачу та його представнику було надано можливість і достатній час щоб скористатися своїми процесуальними правами, прийнято рішення про відмову у задоволенні вказаного клопотання та можливість розгляду справи у відсутність належно повідомлених відповідача та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували з 28 липня 2006 року у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 28 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова (т. 1 а.с. 12).

Згідно даних державного реєстру судових рішень 21 квітня 2023 року Чутівським міським судом Харківської області розглянута цивільна справа №636/5781/21, у якій позов задоволено, шлюб, зареєстрований 28 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 317, розірвано.

Вказане рішення суду набрало законної сили 22 травня 2023 року.

Районним судом також встановлено, що за час перебування у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого 10 грудня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коваль О.Є., зареєстрованого нотаріусом в реєстрі за №2525, сторонами було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с.7-8).

Згідно п. 5 вказаного договору купівлі-продажу покупець купує вказану квартиру за згодою дружини ОСОБА_2 на спільні кошти подружжя, згода посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коваль О.Є. 10 грудня 2010 року за реєстровим №2524.

Таким чином встановлено, що укладаючи договір купівлі-продажу спірної квартири від 10 грудня 2010 року, відповідач ОСОБА_1 діяв в інтересах сім`ї та зі згоди своєї дружини ОСОБА_2 , що свідчить про набуття квартири за адресою: АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність подружжя.

Як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав від 27 грудня 2010 року №28521598, виданого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10 грудня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коваль О.Є. за №2525 (т. 2 а.с.9).

Окрім того районним судом встановлено, що під час шлюбу, а саме 24 січня 2017 року подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було придбано транспортний засіб автомобіль Hyundai Tucson, шасі номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується інформацією, наданою РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області на ухвалу суду, а також реєстраційною карткою транспортного засобу (т. 1 а.с. 205, 215).

Таким чином встановлено, що даний транспортний засіб придбано під час перебування відповідача ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_2 .

Відповідно до даних звіту з оцінки майна: Колісного транспортного засобу HYUNDAI TUCSON, 2016 року випуску, шасі номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 без врахування пробігу та технічного стану, виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , ринкова вартість автомобіля 598400 грн.

Таким чином 1/2 частина вартості автомобіля - 299200 грн. (598400 грн./2).

Також районним судом встановлено, що спірний автомобіль залишився у користуванні відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2024 року підготовче провадження закрито.

Після закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду представником відповідача адвокатом Гряніком О.В. подано клопотання про призначення у справі судової товарознавчої експертизи.

Враховуючи, що клопотання про призначення експертизи представником відповідача подано на стадії розгляду справи по суті, причини пропуску строку не є поважними, тому суд районний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що спірне майно придбане під час шлюбу за спільні кошти, а тому є спільним майном подружжям, яке підлягає поділу.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.

Згідно з ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 69 Сімейного кодексу України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи наявні у справі докази районний суд вірно виходив з того, що спірна квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 придбана подружжям за спільні кошти, а тому є спільною сумісною власністю, яка підлягає поділу по частини кожному із подружжя.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В апеляцій скарзі відповідач посилається на те, що спірна квартира придбана за кошти, які були йому надані у борг за договором позики 10 грудня 2009 року, відповідно до п. 1 якого позивач передає відповідачеві грошові кошти в розмірі 60000 доларів США на придбання квартири, а відповідач зобов`язався повернути зазначену суму в обумовлений строк. В пункті 2 договору позики сторони домовилися що сума позики має бути повернута не пізніше 10 грудня 2020 року.

Разом з тим, слід зазначити, що договір позики був укладений 10 грудня 2009 року, тобто за рік до укладення 10 грудня 2010 року договору купівлі-продажу спірної квартири. Окрім того сума в договорі позики відрізняється із вартістю квартири.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №320/3072/18/, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Тобто, у подружжя, крім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержану за рахунок останніх квартиру, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Разом з тим, це не змінює статус спільності набутої під час шлюбу квартири за запозичені кошти, які були використані в інтересах сім`ї саме на придбання цього майна.

Враховуючи надані докази, районний суд дійшов вірного висновку, що відповідачем не доведено, що спірна квартира придбана за кошти, які були йому надані у борг.

Щодо поділу спірного автомобіля слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Судом першої інстанції встановлено, що спірний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача.

Таким чином, вирішуючи вимогу про поділ автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль є неподільною річчю, адже його поділ в натурі неможливий без втрати його цільового призначення, а тому доцільним є присудження їй грошової компенсації вартості її частки у автомобілі.

Як убачається Відповідно до даних звіту з оцінки майна: Колісного транспортного засобу HYUNDAI TUCSON, 2016 року випуску, шасі номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 без врахування пробігу та технічного стану, виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , ринкова вартість автомобіля 598400 грн.

Доказів на спростування дано звіту відповідачем до суду не надано.

Відмовляючи представнику відповідача у клопотанні про призначення по справі судової товарознавчої експертизи, судом першої інстанції у відповідності до ст. 83 ЦПК України, було вірно встановлено, що воно було подано на стадії розгляду справи по суті, заявлені причини пропуску строку не є поважними, а тому місцевий суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні клопотання про призначення у справі судової експертизи.

У зв`язку з чим суд першої інстанції правильно вважав, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню грошова компенсація вартості майна в розмірі 299200 грн.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив оскаржувані рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для їх скасування з мотивів, викладених у апеляційних скаргах, колегія суддів не знаходить.

Таким чином апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Гряніка О.В. на рішення та ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 березня 2024 року слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Щодо оскарження ухвали Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2034к року про виправлення описки слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

ВП ВС у постанові від 11.01.2022 у справі №921/730/13-г/3 вказала на те, що правила статті процесуального законодавства, яка регламентує виправлення описок, передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення даті строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання.

Верховний Суд у справі № 905/2135/19 зазначив, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо) або мають технічний характер (тобто виникли в процесі виготовлення тексту рішення).

Так із мотивувальної частини рішення Київського районного суду від 26 березня 2024 року вбачається, що в останньому абзаці мотивувальної частини помилково вказано: «Оскільки суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню їй не підлягають».

Вказане є опискою, оскільки, як вбачається із тексту рішення районного суду, позов задоволено, проте питання про розподіл судових витрат не вирішувалось, оскільки позивач відповідної вимоги не ставила.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що в останньому абзаці мотивувальної частини рішення було допущено описку.

Колегією суддів, звернено увагу на те, що доводи апеляційної скарги спрямовані на незгоду із розподілом судових витрат які не вирішувались в ухвалі про випалення описки, а тому не є предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки рішення районного суду в частині розподілу судових витрат позивачем не оскаржено.

Враховуючи викладене апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Крициної Ю.О. слід залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Гряніка Отара Валерійовича, представника ОСОБА_2 - адвоката Крициної Юлії Олександрівни - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 березня 2024 року -залишити без змін.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 березня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи залишити без змін.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 липня 2024 року.

Головуючий суддя : ______________________ _____ Г.Л. Карпушин

Судді: _________________ О.Ю. Кузнєцова ____________________В.П. Пікуль