Номер провадження: 22-ц/813/2264/24
Справа № 509/5450/13-ц
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Лушпи В.В.,

учасники справи: заявник (стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 листопада 2020 року, постановлену Овідіопольським районним судом Одеської області у складі: судді Кочко В.К. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по справі № 509/5450/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа щодо боржника ОСОБА_3 до виконання у цивільній справі № 509/5450/13-ц.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» № ОД17/08/2007/840-К/69 від 16 серпня 2007 року грошові кошти в розмірі 41 580,30 долларів США, що еквівалентно 332 228,48 гривень, яка складається в цілому з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22170,97 долларів США, що еквівалентно 177101,71 гривень; заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 12730,99 долларів США, що еквівалентно 101758,80 гривень; пені за прострочення сплати кредитом у розмірі 4278,34 долларів США, що еквівалентно 34196,77 гривень; штрафу в сумі 2400,00 долларів США, що еквівалентно 19171,20 гривень.

Правовідносини, що були предметом судового розгляду у цій справі, витікали з договору «Автопакет» № ОД17/08/2007/840-К/69 від 16 серпня 2007 року та Договору поруки № ОД17/08/2007/840-П/69 від 16 серпня 2007 року.

Рішення суду від 03 лютого 2014 року оскаржено в апеляційному порядку.

Постановою державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 13 липня 2016 року виконавчий документ № 509/5450/13-ц про стягнення з боржника ОСОБА_4 на користь стягувача грошової суми у розмірі 332228,48 грн повернуто на підставі п. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» до суду, який його видав.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2016 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області набрало законної сили 28 листопада 2016 року, з цього часу почав свій перебіг строк пред`явлення до виконання виконавчих документів та сплинув 28 листопада 2019 року.

07 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року та витребувано з Овідіопольського районного суду Одеської області цивільну справу № 509/5450/13.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2020 року залучено правонаступника ПАТ «КБ «Надра» - ТОВ «Консалт Солюшенс» до участі у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа ОСОБА_3 про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію.

14 травня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року залишено без змін.

05 червня 2020 року матеріали цивільної справи направлено до Овідіопольського районного суду Одеської області та 26 червня 2020 року ТОВ «Консалт Солюшнс» звернулося до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про видачу виконавчих листів, які отримав 18 липня 2020 року з пропущеними строками пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Посилаючись на те, що в силу розгляду справи судом касаційної інстанції не мав можливості отримати виконавчі документи у межах строку пред`явлення до виконання виконавчих листів № 509/5450/13-ц, оскільки матеріали справи разом з оригіналами виконавчих документів були витребувані судом касаційної інстанції та повернуті після спливу строку пред`явлення до виконання виконавчих документів, ТОВ «Консалт Солюшенс» не було стороною у справі та до моменту отримання ухвали суду про залучення правонаступника у справі не мало права доступу до матеріалів виконавчих проваджень, що здійснювались раніше щодо боржників, заявник ТОВ «Консалт Солюшенс» просило суд поновити йому строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 509/5450/13-ц, виданих 16 липня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області щодо боржника ОСОБА_3 про стягнення солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованості за договором «Автопакет» № ОД17/08/2007/840-К/69 від 16 серпня 2007 року в розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 грн та про стягнення солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» сплаченого судового збору у сумі 3441 грн.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 листопада 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволено.

Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 509/5450/13-ц, виданого 16 липня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області щодо боржника ОСОБА_3 про стягнення солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованості за договором «Автопакет» № ОД17/08/2007/840-К/69 від 16 серпня 2007 року в розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 грн.

Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 509/5450/13-ц, виданого 16 липня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області щодо боржника ОСОБА_3 про стягнення солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» сплаченого судового збору у сумі 3441 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 листопада 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким скасувати ухвалу суду та відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» в заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не надано оцінки обставинам, що стягувач протягом з 28 листопада 2016 року по 07 лютого 2018 року, коли справа знаходилась в суді першої інстанції, не подавав повторно до виконавчої служби виданий раніше та повернутий у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції виконавчий лист, при цьому суд касаційної інстанції не зупиняв виконання рішення суду. Вказує, що відступлення права вимоги відбулося після 28 листопада 2019 року, коли сплинув термін звернення з виконавчим листом до виконавчої служби, а суд касаційної інстанції залучив ТОВ «Консалт Солюшенс» як правонаступника ПАТ КБ «Надра» 14 травня 2020 року, тобто після втрати первісним стягувачем права пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того вказала, що не була повідомлена про час та місце судового розгляду, як і не знала про наявність заяви ТОВ «Консалт Солюшенс».

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Консалт Солюшенс» доводи апеляційної скарги не визнав, апеляційну скаргу просило залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, вказавши, що виконавчий лист не отримано у зв`язку із перебуванням справи в суді касаційної інстанції, тому вважає, що строк пропущено з поважних причин, в той час як стягувач має право пред`явити виконавчий документ до органів виконавчої служби в будь-який момент протягом трирічного строку з дня отримання виконавчого документа.

В судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Зокрема, ОСОБА_1 отримала судову повістку-повідомлення 03 лютого 2024 року, що підтверджується інформацією, отриманою з офіційного сайту Укрпошти у розділі «Трекінг» за номером трекінга: 331.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення ОСОБА_1 судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 442 ЦПК України внормовано можливість поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, і частиною третьою вказаної норми визначено, що заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи; їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку; суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Особа вважається належним чином повідомленою, якщо зафіксовано факт отримання нею судової повістки, її відмови в отриманні повістки з додержанням правил доставки та вручення судових повісток або в засобах масової інформації надруковано оголошення про виклик.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитися відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.

За приписами статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Ухвалюючи судове рішення, місцевий суд зазначив, що учасники справи, зокрема, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи судом призначено на 23 листопада 2020 року о 09.00 год, в ході якого було прийнято оскаржуване судове рішення.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що суд першої інстанції надсилав боржнику ОСОБА_1 судову повістку поштою рекомендованим листом із повідомленням про судове засідання на 23 листопада 2020 року о 09.00 год, у якому було прийнято оскаржуване судове рішення, як і відсутні докази про отримання нею судової повістки.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

За таких обставин, слід вважати, що ОСОБА_1 не була належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Тому доводи ОСОБА_1 щодо неповідомлення її належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в ході якого було прийнято оскаржуване судове рішення, за умови встановленого обов`язку суду згідно статті 433 ЦПК України про таке повідомлення учасників справи, заслуговують на увагу.

Допущені судом порушення норм процесуального права внаслідок розгляду справи за відсутності неналежно повідомленого боржника про дату, час і місце засідання, на що він посилається у своїй скарзі, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Переглядаючи вказану ухвалу суду за доводами апеляційної скарги щодо суті спірного питання, колегія суддів зазначає таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у лютому 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра" (далі -ПАТ КБ "Надра") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "Надра", третя особа ОСОБА_3 , про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 квітня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ "Надра"та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ "Надра", третя особа ОСОБА_3 , про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію, залишено без розгляду.

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ "Надра"до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором у розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 грн, яка складається в цілому з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 170,97 доларів США, що еквівалентно 177 101,71 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 12 730,99 доларів США, що еквівалентно 101 758,80 грн, пені за прострочення сплати кредитом у розмірі 4 278,34 доларів США, що еквівалентно 34 196,77 грн, штрафу в сумі 2 400,00 доларів США, що еквівалентно 19 171,20 грн, а також судові витрати по справі в розмірі 3 441,00 грн.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 листопада 2013 року заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про скасування заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року по справі за позовом ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задоволено.

Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року по справі за позовом ПАТ КБ "Надра"до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором скасовано.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за договором "Автопакет" N ОД17/08/2007/840-К/69 від 16 серпня 2007 року в розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 грн, яка складається в цілому з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 170,97 доларів США, що еквівалентно 177 101,71 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 12 730,99 доларів США, що еквівалентно 101 758,80 грн, пені за прострочення сплати кредитом у розмірі 4 278,34 доларів США, що еквівалентно 34 196,77 грн, штрафу в сумі 2 400,00 доларів США, що еквівалентно 19 171,20 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" сплачений судовий збір у сумі 3 441,00 грн.

Згідно заяви стягувача від 16 квітня 2014 року на адресу ПАТ КБ «Надра» Овідіопольским районним судом Одеської області 22 квітня 2014 року надіслано виконавчі листи.

Не погоджуючись з рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подання 18 травня 2016 року апеляційної скарги, яка надійшла до суду 25 травня 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2016 року поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду та відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ "Надра"до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області 28 листопада 2016 року апеляційне провадження у справі закрите у зв`язку із відмовою ОСОБА_2 від апеляційної скарги.

13 листопада 2017 року ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року, якою зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків скарги, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснено, що у разі не усунення недоліків у вказаний термін, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що апеляційна скарга на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року подана поза межами строку апеляційного оскарження і заявник не порушує питання про його поновлення.

У грудні 2017 року ОСОБА_2 на виконання вимог ухвали суду подав до апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року відмовлено.

30 грудня 2017 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року та передати справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року з підстав, передбачених пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 , на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року та витребувано з Овідіопольського районного суду Одеської області цивільну справу N 509/5450/13.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2020 року залучено правонаступника ПАТ «КБ «Надра» - ТОВ «Консалт Солюшенс», до участі у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа ОСОБА_3 про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року залишено без змін.

16 липня 2020 року на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області видано виконавчі листи у справі № 509/5450/13-ц, строк пред`явлення до виконання яких сплинув 28 листопада 2019 року.

Задовольняючи вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції вважав причини пропуску строку до виконання виконавчих листів до виконання поважними та такими, що підлягають поновленню, вказавши, що суд першої інстанції був позбавлений можливості видати виконавчі документи, а, отже, стягувач не мав можливості звернутися до суду з заявою про видачу виконавчих документів у межах строку пред`явлення до виконання виконавчих листів № 509/5450/13-ц у зв`язку з тим що матеріали були витребувані судом касаційної інстанції та повернуті після лише спливу строку пред`явлення до виконання виконавчих документів.

Переглядаючи вказану ухвалу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає такі висновки суду правильними з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається з видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження№ 14-197 цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

За змістом частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 сформульований висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) у редакції, чинній на час видання виконавчого листа, виконавчі документи, зокрема щодо виконання судових рішень, можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року, якщо інше не встановлене законом.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону № 606-XIV виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), у зв`язку з чим Закон № 606-XIV втратив чинність.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За правилами частини п`ятої статті 12 Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

У справі, що переглядається, сторонами не оспорюється те, що рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_5 , яке набрало законної сили, не виконано (а.с. 109, т. 1).

Виконавчий лист на примусове виконання зазначеного рішення суду видавався 22 квітня 2014 року, який постановою державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси, Головного територіального управлінняя юстиції в Одеській області від 13 липня 2016 року повернуто в орган, що його видав, згідно п. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження (в редакції станом на час вчинення відповідної дії) , оскільки судом відновлено строк для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийнято апеляційну скаргу до розгляду (а.с. 82 т. 2).

26 листопада 2018 року та 22 грудня 2018 року ПАТ «КБ «Надра» як первісний стягувач зверталось до суду першої інстанції із заявами про видачу виконавчих листів на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року, яке набрало законної сили (а.с. 246 т. 1, 254 т. 1).

На перший запит стягувача Овідіопольским районним судом Одеської області судом від 26 листопада 2018 року 27 листопада 2018 року дано відповідь, що виконавчі листи по справі № 509/5450/13 стягувачем отримані (а.с. 252 т. 1).

В редакції Закону України № 606-XIV і Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, судом і боржником в цьому випадку вірно визначено, що строк пред`явлення виконавчих документів щодо боржника ОСОБА_3 спливав у липні 2019 року.

Помилкове посилання стягувача на те, що вказаний строк почав свій відлік з 26 листопада 2016 року, коли апеляційним судом було закрите апеляційне провадження, не ґрунтується на вимогах закону, проте не впливає на правильне вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2020 року залучено правонаступника ПАТ «КБ «Надра» - ТОВ «Консалт Солюшенс» до участі у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа ОСОБА_3 про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію.

Отже, наведені обставини та надані докази свідчать, що виконавчі листи щодо боржника ОСОБА_3 пред`являлися до виконання, зокрема первісним стягувачем ПАТ «КБ «Надра», а відступлення право вимоги до ТОВ «Консалт Солюшнс» відбулося після 28 листопада 2019 року, коли сплинув термін звернення з виконавчими листами до виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Згідно положеннями частин 5, 7 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що фактично реалізувати своє право на отримання виконавчих листів первісний стягувач мав в період, коли справа № 509/5450/13 перебувала безпосередньо в Овідіопольського районному суді Одеської області, і такий період становив з грудня 2016 року до листопада 2017 року, після чого справа перебувала спочатку в апеляційному суді з 13 листопада 2017 року до 21 грудня 2017 року, а потім - у Верховному Суді з січня 2019 року, та листом Верховного Суду від 02 червня 2020 року повернута до суду першої інстанції, до якого справа надійшла лише 05 червня 2020 року (а.с. 76, 84 т. 2).

16 липня 2020 року, вих. № 509/5450/13-ц/6018/2020 за заявою ТОВ «Консалт Солюшенс» від 26 червня 2020 року, яка надійшла на адресу суду першої інстанції 01 липня 2020 року, Овідіопольським районним судом Одеської області надіслано 4 виконавчі листи (а.с. 80, т. 2).

Після чого у жовтні 2020 року правонаступник стягувача звернувся із заявою вже про поновлення пропущеного з поважних причин строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Поведінка первісного стягувача, який двічі у 2018 році, тобто в межах визначеного законом строку пред`явлення виконавчих документів до виконання, звертався до суду, якому постановою державного виконавця від 13 липня 2016 року було повернуто виконавчі документи, за отриманням таких, проте на одне звернення отримав відмову суду, а на інше відповідь відсутня в матеріалах справи, свідчить про його бажання та наполегливість в реалізації належних йому прав.

Фізична відсутність матеріалів справи в суді протягом тривалого строку, який припадав на останні 5 місяців визначеного законом строку, слід розцінювати як поважну причину пропуску такого строку.

Колегія суддів зауважує, що на стягувача не може бути покладено відповідальність за пропуск вказаного строку, оскільки матеріали справи двічі перебували у вищих судах на перегляді судових рішень, і стягувач не знав і не міг знати про виникнення протягом останніх п`яти місяців перебігу трирічного строку строку об`єктивних перешкод для отримання виконавчих листів.

При цьому, законодавець не визначає обов`язковість отримання виконавчих документів початком або закінченням вказаного строку, головним є лише вчинення такої дії стягувачем протягом визначеного законом строку пред`явлення виконачого документу до виконання.

Отже, за умови, що строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання сплив у липні 2019 року, а з заявами про видачу листів стягувач звертався у 2018 року, тобто у межах такого строку, однак не отримав їх з підстав неможливості видачі судом першої інстанції, а також враховуючи перебування матеріалів справи в суді касаційної інстанції до червня 2020 року, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності поважних причин для поновлення заявнику відповідного процесуального строку.

За таких обставин, приймаючи до уваги неможливість пред`явленням виконавчого листа до виконання, колегія суддів приходить до висновку про доведеність належними, допустимими та достатніми доказами поважної причини для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Допущені судом порушення норм процесуального права внаслідок розгляду справи за відсутності неналежно повідомленої боржниці про дату, час і місце засідання, на що вона посилається у своїй скарзі, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали і ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 листопада 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання задовольнити.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, оф. 308, ) строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 509/5450/13-ц, виданого 16 липня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області щодо боржника ОСОБА_3 про стягнення солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованості за договором «Автопакет» № ОД17/08/2007/840-К/69 від 16 серпня 2007 року в розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 грн.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, оф. 308, ) строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 509/5450/13-ц, виданого 16 липня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області щодо боржника ОСОБА_3 про стягнення солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» сплаченого судового збору у сумі 3441 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 27 лютого 2024 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко