Справа: 164/1535/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року. Селище Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

з участю секретарів Панасюк Ю.В., Гейко І.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Волинської обласної прокуратури Власюк М.С.,

представника відповідача ГУНП у Волинській області Приходько М.В.,

представників третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Шевченко О., ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селище Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Волинської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне Управління Державної казначейської служби України у Волинській області, про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Зміст позовних вимог

26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, який обгрунтовував тим, що Маневицьким ВП Камінь Каширського ВП ГУНП України у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000429 від 22 листопада 2017 року, розпочате за фактом ДТП, внаслідок якої загинув рідний брат позивача ОСОБА_4 , та кваліфікується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює прокурор Маневицького відділу Камінь Каширської окружної прокуратури у Волинській області. В процесі досудового розслідування, яке здійснювалося слідчим управлінням ГУНП у Волинській області, а в подальшому слідчим відділенням Маневицького ВП Камінь Каширського РВП ГУНП України у Волинській області, встановлено наступне. 21 листопада 2017 року близько 20 години 30 хвилин в с.Чарторийськ (Старий Чарторийськ) Камінь Каширського (Маневицького) району Волинської області ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_1 , що належав йому на праві приватної власності, в темну пору доби, але при належному вуличному освітленні, рухався по вул. Сокола. Не проявивши належної уваги до дорожньої обстановки, неправильно оцінив її, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку ОСОБА_5 міг об`єктивно виявити, тобто саме з моменту, коли велосипедист з`явився в його полі зору та об`їжджав купу піску, повернувши вбік його смуги руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду небезпеки, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , який рухався на велосипеді в попутному напрямку по лівому краю проїзної частини дороги.

Внаслідок наїзду на велосипедиста рідний брат позивача ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, субапоневротичного крововиливу правої скроневої ділянки голови, забою головного мозку важкого ступеню з внутрішньо мозковими крововиливами, нерівномірними субарахноїдальними крововиливами і лівобічної субдуральною гематомою, закритої тупої травми грудної клітини, закритого злому правої ключиці, злому 1, 2, 3 ребер справа з розвитком правобічного напруженого пневмотораксу і поширеної підшкірної емфіземи грудної клітини та шиї, осаджених ран грудної клітки, правого плеча і обох нижніх кінцівок, які згідно висновку судово медичної експертизи №04 від 14 січня 2018 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння. З місця пригоди потерпілий ОСОБА_4 , перебуваючи без свідомості, був доставлений до Маневицької ЦРЛ, а зранку 22 листопада 2017 року поміщений до Луцької центральної міської лікарні, де відносно нього проводилися реанімаційні заходи. Від отриманих внаслідок ДТП травм у вигляді гострої легенево серцевої недостатності, що розвинулася на фоні двобічної гіпостатичної пневмонії, закритої черепно мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеня ІНФОРМАЦІЯ_1 потерпілий помер. ОСОБА_5 , намагаючись уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, умисно змінив обстановку місця дорожньо транспортної пригоди безпосередньо після ДТП, а в подальшому самовільно залишив місце події, не дочекавшись прибуття слідчо оперативної групи та, перебуваючи за місцем проживання, додатково вжив спиртні напої, намагаючись завести слідство в оману, що, буцімто, спиртні напої він вжив після ДТП. Упереджено та необ`єктивно провівши досудове слідство та не виконавши всі необхідні можливі слідчі дії для встановлення істини, слідчий СУ ГУНП у Волинській області Ходирєв В.В. 27 квітня 2018 року закрив кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення. В травні, червні 2018 року позивач кілька разів звертався до слідчого з усним клопотанням про допит очевидців дорожньо транспортної пригоди, а також тих осіб, які по проханню водія ОСОБА_5 видозмінювали обстановку дорожньо транспортної пригоди безпосередньо після її вчинення. Однак слідчий в категоричній формі відмовив у проведенні цих слідчих дій і, як виявилося, процесуальне рішення у провадженні вже було прийняте слідчим ще в квітні 2018 року, про що позивач дізнався лише в кінці червня того ж року. Вважає, що в діях слідчого наявні ознаки службового зловживання, про що в подальшому повідомляв у відповідні структури в своїх скаргах. Із постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчий допитав протягом п`яти місяців лише одного свідка водія автомобіля «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , тобто особу, якою було скоєно ДТП. Лише на показаннях ОСОБА_5 була побудована єдина версія раптовий виїзд велосипедиста ОСОБА_4 з подвір`я домоволодіння ОСОБА_6 , але і вона слідчим перевірена поверхнево. За скаргою прокурору області у вересні 2018 року постанову про закриття провадження було скасовано, справу з вказівками прокурора направлено для організації подальшого досудового слідства, проте до моменту звернення до суду із позовом фактично не виконано жодної слідчої дії та проігноровані вказівки прокурора. На виконання першочергових необхідних дій у кримінальному провадженні представником потерпілого направлено кілька клопотань (від 25 грудня 2018 року, від 21 січня 2019 року та від 23 грудня 2019 року) слідчому СУ ГУНП у Волинській області, однак жодна вимога щодо допиту свідків події, проведення слідчих експериментів з участю позивача як потерпілого, а також із участю свідків, які зазначені у клопотанні, здійснення інших слідчих дій не виконані. Фактично з вересня 2018 року у кримінальному провадженні не виконано жодної слідчої дії, не оголошено підозру очевидному винуватцю у виникненні ДТП, внаслідок якої загинула людина. З метою активізації досудового слідства та проведення службових перевірок щодо умисного його зволікання, що призвело до порушення процесуального законодавства, позивач та його представник кілька разів зверталися до керівництва Волинської обласної прокуратури, керівництва ГУНП у Волинській області, а також до голови Національної поліції України, Генерального прокурора України, Президента України. У відповідь отримували відписки, що досудове слідство взято під контроль, слідчому надані вказівки, будуть проведені всі можливі й необхідні дії, а також у справі будуть виконані слідчі дії за клопотаннями сторони потерпілого у найкоротші строки. Однак, 25 травня 2020 року слідчим Ходирєвим В.В. було закрито кримінальне провадження за тими ж мотивами і не повідомлено про це потерпілого. Лише випадково, повторно звернувшись із запитом про надання інформації про стан досудового розслідування до Волинської обласної прокуратури, йому стало відомо про закриття кримінального провадження постановою слідчого від 28 травня 2020 року, яка в подальшому була скасована прокурором, а кримінальне провадження для продовження досудового розслідування скеровано до Маневицького ВП ГУНП у Волинській області. Вчинення тяжкого злочину спричинило смерть брата ОСОБА_4 , що заподіяло йому моральну шкоду. Намагаючись отримати справедливе рішення у кримінальному провадженні, він неодноразово звертався до слідчого із клопотаннями про професійне, фахове виконання важливих слідчих дій та завершення слідства, неодноразово звертався зі скаргами до контролюючих органів та Генеральної прокуратури України, Національної поліції України, а також Президента України. Таке ставлення правоохоронних органів до нього, як потерпілого, який втратив близьку людину через зухвалу поведінку водія під час керування транспортним засобом, повне ігнорування провадження досудового слідства у цій справі, а саме бездіяльність, ігнорування прав, байдужість та умисне самоусунення від виконання своїх обов`язків, невиправдана тяганина стали причиною нервових зривів, розпачів, зневіри та постійних душевних страждань. Зважаючи на зазначене, просив суд відшкодувати за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Головним управлінням Державної казначейської служби України у Волинській області коштів з рахунку державного бюджету на його користь моральну шкоду в розмірі 150 000 гривень, завданої незаконними діями посадових осіб Головного управління Національної поліції у Волинській області.

В судовому засіданні позивач та його представник, кожен зокрема, позов підтримали із наведених у ньому підстав та просили задовольнити.

Процесуальні судові рішення у справі

Ухвалою від 30 листопада 2021 року було відкрито загальне позовне провадження у справі.

Зміст заперечень відповідачів

У відзиві на позовну заяву представником відповідача ГУНП у Волинській області зазначено, що позовні вимоги заперечують повністю та вважають безпідставними з наступних мотивів. СВ ВП №1 (сел. Маневичі) Камінь Каширського РВП ГУНП у Волинській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000429 від 22 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 21 листопада 2017 року близько 21 години 15 хвилин гр. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Сокола, що у с.Старий Чорторийськ Маневицького району, в напрямку смт. Маневичі допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину дороги зліва направо відносно руху автомобіля. Внаслідок ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, які стосовно живих осіб належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і викликали смерть потерпілого. В крові загиблого виявлено етиловий спирт в кількості 2, 4%. В межах досудового розслідування 21 листопада 2017 року було проведено огляд місця події, допитаний в якості свідка ОСОБА_5 та проведено його медичний огляд, за результатами якого встановлено перебування в стані алкогольного сп`яніння (1,6 %). Згідно з висновком судово інженерно транспортної експертизи №484 від 29 грудня 2017 року в момент первинного контакту взаємодіяли передня ліва частина автомобіля марки «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 , та права бічна частина велосипеда, яким керував ОСОБА_4 . У момент первинного контакту повздовжня вісь велосипеда розміщувалася під кутом приблизно +-5 (за напрямком руху годинникової стрілки) відносно повздовжньої осі автомобіля . Згідно з висновком судово інженерно транспортної експертизи від 27 грудня 2017 року №485 на момент експертного огляду робоча гальмова система, ходова частина та система рульового керування автомобіля перебувала у працездатному стані. Проведеним слідчим експериментом від 12 квітня 2018 року встановлено, що місце наїзду на велосипедиста знаходиться на правій смузі руху відносно руху автомобіля за 3,9 м від лівого бордюрного каменя. Конкретна видимість велосипедиста з робочого місця водія автомобіля на лівому тротуарі складає 20, 85 м, загальна видимість проїзної частини дороги складає 131 м. Згідно з висновком експерта Волинського відділення Львівського НДІС№8296 від 26 квітня 2018 року у ситуації, що розглядається, водій автомобіля ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.2, 12.4, 12.3 ПДР. Велосипедист ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності вимогам п.6.7 та п.10.2 ПДР, а саме: виїжджаючи із подвір`я приватного домогосподарства на проїзну частину повинен був дати дорогу автомобілю. При наданих слідством вихідних даних, водій автомобіля, при дотриманні вимог ПДР України, не мав технічної можливості уникнути зіткнення з велосипедистом ОСОБА_4

27 червня 2017 року постановою слідчого було закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення та виділено матеріали кримінального провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності. Однак, 12 вересня 2018 року керівником регіональної прокуратури Швидким В.В. було скасовано постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із неповнотою проведеного досудового розслідування та надано вказівки.

Під час подальшого проведення досудового розслідування було допитано ряд свідків, які перебували на місці події після ДТП, зокрема ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , жоден із яких не був безпосереднім очевидцем ДТП. Таким чином, оскільки в ході проведення ряду слідчих дій, нових вихідних даних, на підставі яких можна було би провести повторний слідчий експеримент не встановлено, а також враховуючи зібрані у справі докази, 25 травня 2020 року слідчим було прийнято постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення. 28 травня 2020 року ця постанова слідчого також була скасована прокурором Гуцуляком Т.Ю. через неповноту проведеного досудового розслідування. На момент звернення до суду позивача із позовом досудове розслідування ще триває, проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення всіх обставин справи. Зважаючи на те, що рішення контролюючих органів (прокуратури) чи суду, які б свідчили про протиправність дій посадових осіб Національної поліції, відсутні, а позивачем не доведено заподіяння моральної шкоди, позов вважають безпідставним та просили відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву відповідач Волинська обласна прокуратура позов заперечила з огляду на наступне. В ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000429 від 22 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України на підставі заяви від 8 травня 2018 року ОСОБА_1 , який є рідним братом загиблого ОСОБА_4 , його визнано потерпілим. За результатами проведення ряду слідчих (розшукових) дій, у зв`язку з відсутністю достатніх доказів, повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, не здійснювалося. Вивченням матеріалів кримінального та наглядового проваджень, а також відомостей, що містяться в ЄРДР, встановлено відсутність судових рішень, якими би визнавалися протиправними рішення, дії чи бездіяльність органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, яке ще триває. Оскільки позивачем не доведено не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просили відмовити.

Представник відповідача, прокурор позовні вимоги заперечила та просила відмовити у їх задоволенні.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне Управління Державної казначейської служби України у Волинській області у своїх письмових поясненнях позов заперечили, оскільки факт заподіяння позивачу моральної шкоди не підтверджено жодними документами чи іншими доказами, які би свідчили про характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення), стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності працівників поліції сама по собі не може свідчити про незаконність їх дій і не може бути підставою для стягнення моральної шкоди.

Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог що предмета спору, в судовому засіданні підтримали думку представників відповідачів та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позиція суду

Згідно із положеннями статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є:

1) верховенство права;

2)повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом;

3)гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4)змагальність сторін;

5)диспозитивність;

6)пропорційність;

7)обов`язковість судового рішення;

8)забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

9)забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом;

10)розумність строків розгляду справи;

11)неприпустимість зловживання процесуальними правами;

12)відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що СВ ВП №1 (сел. Маневичі) Камінь Каширського РВП ГУНП у Волинській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000429 від 22 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21 листопада 2017 року близько 21 години 15 хвилин гр. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Сокола, що у с.Старий Чорторийськ Маневицького району, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, які стосовно живих осіб належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і викликали смерть потерпілого.

З 27 лютого 2018 року по 29 січня 2021 року досудове розслідування у кримінальному провадженні проводилося СУ ГУНП у Волинській області.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні проводилося ряд слідчо розшукових дій, зокрема, слідчий експеримент з участю ОСОБА_5 , були допитані свідки та проведені експертизи, що підтверджується матеріалами судового провадження та не заперечується стороною позивача.

Так, відповідно до висновку експерта від 26 квітня 2018 року №8296 судової технічної експертизи дослідження обставин ДТП у кримінальному провадженні № 0000429, яка проводилася експертом Волинського відділення Львівського НДІСЕ, встановлено, що водій автомобіля марки «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_1 , не мав технічної можливості уникнути зіткнення з велосипедистом, а також експертом встановлено порушення вимог ПДР ОСОБА_4 .

Згідно з висновками інженерно транспортних експертиз від 27 грудня 2017 року №485 та від 29 грудня 2017 року №484 характер та місце пошкоджень транспортних засобів відповідають обставинам, що зафіксовані оглядом місця події від 21 листопада 2017 року, показанням свідків, показанням водія автомобіля, що перевірені на місці ДТП, та іншими матеріалами кримінального провадження.

В ході досудового розслідування кримінального провадження на підставі заяви від 8 травня 2018 року ОСОБА_4 визнано потерпілим у кримінальному провадженні.

Також під час досудового розслідування слідчим СУ ГУНП у Волинській області неодноразово були прийняті рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України, зокрема, 27 червня 2018 року та 25 травня 2020 року. Однак вказані рішення постановами прокурорів обласної прокуратури, які здійснювали до 29 січня 2021 року процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, скасовувалися як незаконні у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій.

Слідчим СВ ВП №1 (сел. Маневичі) Камінь Каширського РВП ГУНП у Волинській області 19 жовтня 2022 року було прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України, яка була скасована ухвалою слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 12 травня 2023 року.

У зв`язку з відсутністю достатніх доказів, повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, не здійснювалося.

За результатами проведених слідчих дій, постановою слідчого від 28 вересня 2023 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000429 від 22 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, закрито і стороною позивача вказане процесуальне рішення не оскаржувалося.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8,9 частини другої ст. 16 ЦК України).

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із цих складових є підставою для відмови у задоволенні позову.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеня зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом у разі задоволення такої скарги становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач.

Отже, скасування прокурорами постанов слідчих про закриття кримінального провадження та ухвала слідчого судді про задоволення скарги позивача свідчить про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб як Головного управління Національної поліції у Волинській області, так і Волинської обласної прокуратури.

Звернення ОСОБА_1 зі скаргами у Генеральну прокуратуру України (Офіс Генерального прокурора), Національну поліцію України, до Президента України є правом позивача і, на думку суду, жодним чином не підтверджує незаконність дій відповідачів та заподіяння йому моральної шкоди.

За вимогами статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Стороною позивача, всупереч вимогам вищевказаних статей ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а, отже, і заподіяння моральної шкоди, розмір якої жодним чином не обґрунтований.

За таких обставин, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст. 56 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 23, 1174 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76 - 78, 81, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Волинської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне Управління Державної казначейської служби України у Волинській області, про відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , с. Чарторийськ Волинської області, 44636.

Відповідачі: Головне управління Національної поліції України в Волинській області, , м.Луцьк Волинської області, вул. Винниченка, 11, 43000.

Волинська обласна прокуратура: , м.Луцьк Волинської області, вул. Винниченка, 13, 43025.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне Управління Державної казначейської служби України у Волинській області ЄРПОУ: 38009371, м. Луцьк Волинської області, вул. Стрілецька, 4а, 43021.

Повний текст судового рішення складено 29 лютого 2024 року.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська