Номер провадження: 22-ц/813/4176/24
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

29.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Назарової М.В. (суддя доповідач), Лозко Ю.П.,Стахової Н.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, встановлення факту нецільового використання аліментів,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 рокуклопотання позивача ОСОБА_3 про витребування доказів задоволено.

Витребувано з Акціонерноготовариства "СЕНСБАНК" відомості про рахунки, що відкриті на ім`я ОСОБА_1 , та виписку про рух коштів по рахунках за період з вересня 2021 року по грудень 2023 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, відповідачка ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 29 січня 2024 року звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу від 17 січня 2024 року та винести постанову, якою у задоволенні клопотання про витребування доказів відмовити.

Апеляційна скарга підлягає поверненню з огляду на таке.

Згідно з частиною першоюстатті 84 ЦПК Україниучасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною четвертоюстатті 84 ЦПК Українипередбачено, що суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленомустаттями 116-118 цього Кодексу.

Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України).

Відповідно до частини другоїстатті 116 ЦПК Україниспособами забезпечення судом доказів є зокрема, витребування та (або) огляд доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналіз частини першої статті84та частини другої статті116ЦПК Українисвідчить про те, що вони мають різний характер регулювання питання щодо витребування доказів та їх забезпечення.

Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 червня 2021 року у справі №635/7732/19.

Як убачається зі змісту ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року, позивач звернувся до суду із клопотанням саме про витребування доказів, посилаючись на те, що самостійно щодо руху коштів відповідачки не може бо це є банківська таємниця.

Також зі змісту ухвали убачається, що вказане вище клопотання позивачем не обґрунтовувалося наявністю ризиків втрати доказів (документів), про витребування яких позивач просив суд, такі обставини судом першої інстанції також не встановлювалися.

У частині першійстатті 353 ЦПК Українипередбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Відповідно до пункту 2 частини першоїстатті 353 ЦПК Україниокремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 520/14132/18 зазначено, що: «тлумачення та застосування положеньстатті 353 ЦПК Українимає відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду.При цьому будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду; законодавець розмежовує ухвали суду першої інстанції про витребування доказів та про забезпечення доказів. Якщо подається клопотання про забезпечення доказів шляхом їх витребування, тобто, за наявності підстав для забезпечення доказів та сплати судового збору за подання заяви про забезпечення доказів, то ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні такого клопотання може бути оскаржена в апеляційному порядку на підставі пункту 2 частини першоїстатті 353 ЦПК України».

У переліку ухвал суду першої інстанції, що підлягають самостійному апеляційному оскарженню, окремо від рішення суду першої інстанції, відсутні ухвала про витребування доказів у розумінністатті 84ЦПК України.

Таким чином особа не наділена правом самостійного апеляційного оскарження такого виду судового рішення, як ухвала про витребування доказів, окремо від рішення суду, ухваленого за результатами розгляду справи та вирішення спору по суті.

У пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Водночас законодавець наділив особу правом подати заперечення на такі ухвали, вказавши, що вони включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч.2ст. 353 ЦПК України).

При вирішенні питання щодо умов прийнятності апеляційної скарги та наявності підстав для відкриття апеляційного провадження, колегія суддів враховує висновки висвітлені пунктах 27,28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №219/10010/17, відповідно до яких встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першійстатті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятоїстатті 357 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №2-5151/09 суд касаційної інстанції вказав, що зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Згідно із ч.7 ст. 357 ЦПК України про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Зважаючи на обставини викладені вище, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ухвала суду першої інстанції про витребування доказів не підлягає самостійному оскарженню окремо від рішення суду, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. 353, 357 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи, а скаржнику надіслати копію цієї ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.В. Назарова

Ю.П. Лозко

Н.В. Стахова