ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5648/24 Справа № 199/6967/15-ц Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про видачу дублікатів виконавчих листів в цивільній справі номер 199/6967/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів в цивільній справі номер 199/6967/15-ц, обґрунтовуючи вимоги заяви тим, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2015 року у справі №199/6967/15-ц позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0301/1006/71-700 від 17.10.2006 року в сумі 1561894,69 грн, а також у дохід держави судовий збір у розмірі - 1827,00 грн.

22.01.2016 року на підставі зазначеного вище рішення суду у справі №199/6967/15 видано виконавчі листи.

Згідно з інформацією АСВП 25.09.2019 року старшим державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області Гомілко А.Є. відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа №199/6967/15 від 22.01.2016 року щодо боржника - ОСОБА_1 та виконавче провадження НОМЕР_2 на підставі виконавчого листа №199/6967/15 від 22.01.2016 року щодо боржника - ОСОБА_2 .

13 травня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» укладено договір про відступлення прав вимоги №2245/К, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0301/1006/71-700 від 17.10.2006 року перейшло до правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс».

13 жовтня 2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська постановлено ухвалу про заміну сторони у виконавчому провадженні із ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс».

В період з 25.09.2019 року по 15.10.2021 року виконавчі листи №199/6967/15 від 22.01.2016 року, що видані Амур-Нижньоднипровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на виконанні у Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служи міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та відповідно до інформації Автоматизованої системи виконавчих проваджень були повернуті на адресу ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до інформації АСВП 15.10.2021 року виконавчі провадження НОМЕР_1 та НОМЕР_2 були завершені та повернуті стягувачу - ПАТ`Дельта Банк».

28.12.2023 року ТОВ «Укрдебт Плюс» направлено адвокатський запит про витребування оригіналів вищевказаних виконавчих листів у ПАТ «Дельта банк».

08.01.2024 року на адресу ТОВ «Укрдебт Плюс» надійшла відповідь ФОНДУ ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ з питань безпосереднього виведення ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» з ринку вих. №187-60-12/24 про відсутність оригіналів виконавчих листів №199/6967/15 від 22.01.2016 року щодо боржників - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Також, згідно з даними АСВП встановлено, що відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , де стягувачем є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» - немає.

Виходячи із викладеного, заявник вважає, що виконавчі листи №199/6967/15 від 22.01.2016 року щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було втрачено при пересилці, що в свою чергу є поважною підставою для видачі ТОВ «Укрдебт Плюс» дублікатів цих виконавчих листів.

Просив суд видати дублікати виконавчих листів по цивільній справі №199/6967/15 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, судові витрати покласти на боржників.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про видачу дублікатів виконавчих листів по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився заявник ТОВ «Укрдебт Плюс», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про видачу дублікатів виконавчих листів.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.

Виконавчі листи №199/6967/15 від 22.01.2016 року щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було втрачено при пересилці, що в свою чергу є поважною підставою для видачі ТОВ «Укрдебт Плюс» їх дублікатів.

Згідно з даними АСВП на сьогодні жодних відкритих виконавчих проваджень про стягнення боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі вищевказаного рішення суду немає.

Сам факт відсутності виконавчих документів у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що їх було втрачено.

Верховний Суд у постанові 16 травня 2022 року у справі №5023/3220/11, постанові від 15.07.2021 року у справі №18/1147/11, постанові від 10.09.2018 року у справі №5011- 58/9614-2012 та постанові від 21.01.2019 року у справі №916/215/15-г дійшов висновку, що процесуальний закон не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини його втрати. Відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Строк пред`явлення виконавчих листів №199/6967/15 від 22.01.2016 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з моменту винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.10.2021 року згідно з Законом України «Про виконавче провадження» становить три роки, тобто до 15.10.2024 року, отже, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання стягувачем станом на сьогодні не пропущено.

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих документів в межах строку, встановленого для пред`явлення їх до виконання рішення суду у справі №199/6967/15, яке набрало законної сили, і не виконано боржниками.

Виконавчі листи відсутні у стягувача ТОВ «Укрдебт Плюс», попереднього кредитора ПАТ «Дельта банк», у органах виконавчої служби, а отже, є втраченими.

Доводи суду першої інстанції, що видача дубліката виконавчого листа може призвести до подвійного стягнення є безпідставними, оскільки навіть якщо б таке мало місце, для боржників передбачений процесуальний механізм захисту їх прав у такій ситуації, а саме визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку його помилковою видачею.

Від інших учасників справи відзиви в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшли.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заявник та інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 170, 172, 176, 178, 182).

Представник заявника ТОВ «Укрдебт Плюс» адвокат Ковалевський Є.В. надіслав до апеляційного суду заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 183-185).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2015 року у справі №199/6967/15-ц позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0301/1006/71-700 від 17.10.2006 року в сумі 1561894,69 грн, а також у дохід держави судовий збір у розмірі 1827,00 грн (а.с. 89-92).

Відповідно до постанов про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.10.2021 року виконавчі листи у виконавчих провадженнях НОМЕР_1 та НОМЕР_2 повернуті стягувачу - ПАТ» Дельта Банк» (а.с. 125-126, 129-130).

З листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №187-60-60/23 від 11 серпня 2023 року вбачається, що на підставі постанови правління Національного банку України від 02.10.2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора Банку», відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк», а також призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Дельта Банк». На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.06.2023 року №746 «Про деякі питання ліквідації АТ «Дельта Банк» з 03.07.2023 року відкликано повноваження ліквідатора Банку, а визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, за результатами вчинення заходів з приймання - передачі матеріалів та документів банку, оригінали вказаних виконавчих листів №199/6967/15 від 22.01.2016 року на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не передавались (а.с. 101).

Відмовляючи в задоволенні заяви про видачу дублікатів виконавчих листів, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав вважати, що виконавчі листи є втраченими.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції «кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру».

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (див. рішення від 19.03.1997 зі справи «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи «Шмалько проти України»).

Таким чином, на Державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 (провадження № 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що виходячи з положень частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», частини першої статті 433 ЦПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент видачі судом виконавчих листів №199/6967/15 були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом №606-XIV.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені у вказаних правових нормах, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Відповідно до частини другої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Аналогічні приписи містяться у частинах четвертій, п`ятій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувану виконавчого документа не позбавляє його права

повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Правилами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Тобто, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Судом встановлено, що 15.10.2021 року постановами про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.10.2021 року виконавчі листи у виконавчих провадженнях НОМЕР_1 та НОМЕР_2 повернуті стягувачу - ПАТ «Дельта Банк»

Проте, в матеріалах справи відсутні квитанції про відправлення та рекомендовані повідомлення про вручення надісланих стягувачу Амур-Нижньодніпровським ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області поштових відправлень - копій постанов про повернення виконавчих листів та оригіналів виконавчих листів №199/6967/15, виданих 22.01.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська.

З листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №187-60-60/23 від 11 серпня 2023 року вбачається, що на підставі постанови правління Національного банку України від 02.10.2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора Банку», відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк», а також призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Дельта Банк». На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.06.2023 року №746 «Про деякі питання ліквідації АТ «Дельта Банк» з 03.07.2023 року відкликано повноваження ліквідатора Банку, а визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, за результатами вчинення заходів з приймання - передачі матеріалів та документів банку, оригінали вказаних виконавчих листів №199/6967/15 від 22.01.2016 року на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не передавались.

Крім того, строк пред`явлення виконавчих листів №199/6967/15 від 22.01.2016 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не сплив.

Суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» про видачу дублікатів виконавчих листів.

Доводи апеляційної скарги є такими, що заслуговують на увагу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» про видачу дублікатів виконавчих листів.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» - задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року - скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про видачу дублікатів виконавчих листів в цивільній справі номер 199/6967/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» дублікати виконавчих листів №199/6967/15-ц (2/199/3280/15), виданих Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 вересня 2024 року.

Судді: