Справа № 147/47/23
Провадження № 22-з/801/35/24
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Оніщук В. В.
29 лютого 2024 рокуСправа № 147/47/23м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Копаничук С. Г., Медвецького С. К.,
з участю секретаря судового засідання - Литвина С. С.,
учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки і піклування Служби у справах дітей Вінницької міської ради,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Слізяк Мар`яни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки і піклування Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки і піклування Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні дитини,
У провадженні Вінницького апеляційного суду перебувала вказана справа.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 15 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 09 листопада 2023 року залишено без змін.
19 лютого 2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява адвоката Слізяк М. М. про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн, понесених ОСОБА_1 при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
28 лютого 2024 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання, у якому той заперечує проти стягнення із нього вказаних судових витрат.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до статті 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 №23рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Із матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 під час розгляду справи у Вінницькому апеляційному суді представляла адвокат Слізяк М. М. на підставі Договору про надання правничої допомоги № М-2 від 01 листопада 2022 року та ордеру (а. с. 21, том 1; а. с. 117, том 2).
Про стягнення судових витрат на правничу допомогу адвокат Слізяк М. М. в інтересах ОСОБА_1 заявляла у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , отже, строк на подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не пропущений.
На підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 12 000 грн адвокат Слізяк М. М. надала Додаткову угоду № 2 від 19 січня 2024 року до Договору про надання правничої допомоги № М-2 від 01 листопада 2022 року та Акт № 2 за Договором ро надання правничої допомоги № М-2 від 01 листопада 2022 року до Додаткової угоди № 2 від 19 січня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано такі послуги:
-підготовка та подання до Вінницького апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тростянецького районного суду у справі № 147/47/23 від 09 листопада 2023 року - витрачено 5 годин, вартість 8 000 грн;
-участь у судових засіданнях у справі № 147/47/23 у Вінницькому апеляційному суді - незалежно від кількості судових засідань та їх тривалості, вартість 4 000 грн.
Також до заяви про стягнення судових витрат долучено платіжну інструкцію №164450967 від 29 січня 2024 року на суму 12 000 грн та докази надсилання цієї заяви ОСОБА_2 .
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Заперечуючи проти стягнення з нього судових витрат на правничу допомогу, ОСОБА_2 зазначає, що до заяви адвоката Слізяк М. М. додано акт здачі-приймання наданих адвокатських послуг від 16 лютого 2024 року у той час як відповідно до платіжної інструкції кошти у розмірі 12 000 грн були перераховані 29 січня 2024 року відповідно до договору № М-2 від 01 листопада 2022 року.
Таким чином, на думку ОСОБА_2 , кошти були перераховані не на виконання додаткової угоди № 2 від 19 січня 2024 року, а на виконання договору № М-2 від 01 листопада 2022 року, укладеного до початку розгляду справи у суді.
Крім того, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що представник ОСОБА_1 , ще не надала правничу допомогу своєму довірителю, не здала свої послуги відповідним актом (який був складений тільки 16 лютого 2024 року), а кошти уже отримала, що свідчить про те, що вказані кошти були нею отримані можливо за участь у суді першої інстанції по вказаній справі та відповідно до призначення платежу, про що вказано в платіжній інструкції.
Також ОСОБА_2 зазначає про неспівмірність заявленого розміру витрат на правничу допомогу.
Вирішуючи клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу апеляційний суд виходить із такого.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 169 ГПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.
Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ОСОБА_1 на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених ст. 137 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом Слізяк М. М. робіт, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.
При цьому апеляційний суд враховує, що правова позиція сторін у справі не змінювалася у судах першої та апеляційної інстанції, а відтак при наданні правової допомоги в суді апеляційної інстанції адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими ОСОБА_2 обґрунтував свої вимоги.
Адвокат Слізяк М. М. надавала правову допомогу ОСОБА_1 в усіх цих інстанціях, тому, відповідно, була обізнана у справі з усіма деталями, що з неї випливають.
До того ж зі змісту поданого адвокатом Слізяк М. М. відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вбачається, що він фактично дублює зміст відзиву на його зустрічну позовну заяву, поданого адвокатом до суду першої інстанції.
З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , до 6 000 грн.
Керуючись ст. ст. 137, 141, 246, 270 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,
Заяву адвоката Слізяк Мар`яни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 000 (шість тисяч) гривень понесених нею судових витрат на правничу допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.
Суддя-доповідач В. В. Оніщук
Судді С. Г. Копаничук