Справа №639/674/24
Провадження №6/639/42/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря Кобзар І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В., боржником зазначено ОСОБА_1 , стягувачем зазначено АТ «Акцент Банк», в якій заявник просить суд постановити вмотивоване рішення про примусове виконання до житла квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику ФОП ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. посилається на те, що на виконанні у нього перебуває зведене виконавче провадження АСВП №73680713 на загальну суму стягнення з урахуванням розміру суми стягнення, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця, всього 166 390,92 грн. з примусового виконання наказу №922/3253/23, виданого 16.10.2023 року Господарським судом Харківської області про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» 110000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № 20.54. від 17.02.2022 року; 25 966,54 грн. заборгованості за процентами; 12 159,39 грн. заборгованості за винагородою та 2 684,00 грн. судового збору. Сума стягнення (всього): 150 809,93 грн. Постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2023 року направлена боржнику відповідно до приписів ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження». Всупереч вимогам приватного виконавця протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про доходи та майно, відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», боржником декларація не надана. Для повного всебічного виконання, приватний виконавець 26.12.2023 року виніс постанову про арешт коштів боржника та арешт майна боржника. Приватним виконавцем отримані відповіді №186127960 від Державної фіскальної служби України про банківські рахунки боржника, коштів на яких недостатньо, та від МВС України про відсутність зареєстрованих транспортних засобів за боржником. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстрована кв. АДРЕСА_1 . Виходом приватного виконавця 07.02.2024 року за адресою: кв. АДРЕСА_1 , встановлено, що боржник не надав допуску до будинку, що є перешкодою для примусового виконання виконавчого документа, про що складено акт приватного виконавця. Під час виконання вказаного рішення встановлено, що вжиті виконавцем заходи щодо звернення стягнення на кошти та рухоме майно боржника не призвели до очікуваного результату у вигляді повного та фактичного виконання обов`язків боржника за виконавчими документами, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутись до суду з поданням про постановления вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, з метою пошуку та звернення стягнення на рухоме майно боржника, яке не підлягає державній реєстрації, для опису та арешту такого майна. Разом з тим, 26.12.2023 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №73680713, копія якої 28.12.2023 року направлена рекомендованим поштовим відправленням на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі - 61016, м. Харків, вул. Ткаченівська, буд. 12. Таким чином, на думку приватного виконавця, боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень.

Враховуючи викладене, приватний виконавець звернувся до суду з даним поданням.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.02.2024 року прийнято до провадження подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 та призначено до розгляду в судовому засіданні.

У судове засідання 14.02.2024 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути вказане подання у його відсутність.

Враховуючи те, що у відповідності до ст. 439 ЦПК України подання підлягає негайному розгляду, суд вважає за можливе розглянути вказане подання за відсутності приватного виконавця, від якого разом з поданням надійшла заява про його розгляд у відсутність приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, враховуючи наступне.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. від 26.12.2023 року відкрито виконавче провадження (ВП №73680713) з примусового виконання наказу №922/3253/23, виданого 16.10.2023 року Господарським судом Харківської області про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» 110000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № 20.54. від 17.02.2022 року; 25 966,54 грн. заборгованості за процентами; 12 159,39 грн. заборгованості за винагородою та 2 684,00 грн. судового збору. Сума стягнення (всього): 150 809,93 грн. (а.с.9).

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2023 року направлена боржнику ОСОБА_1 рекомендованим листом за адресою яка, зазначена у виконавчому документі - 61016, м. Харків, вул. Ткаченівська, буд. 12 (а.с.8-10).

Разом з тим, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. 26.12.2023 року виніс постанову про арешт коштів боржника та арешт майна боржника (а.с.11-14).

Згідно з відповіддю на запит №186127960 від 26.12.2023 року до Державної фіскальної служби України, у боржника на банківських рахунках не достатньо коштів для виконання рішення суду (а.с.16).

З відповіді ПФУ №186127954 від 26.12.2023 року вбачається, що стосовно боржника відсутня інформація як про фізичних осіб-боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, інформація про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про їх останнє місце роботи. (а.с. 15).

Згідно з відповіддю ІС ДП «НАІС» №186127959 від 27.12.2023 року за боржником ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 17).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.01.2024 року встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстрована на праві власності кв. АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Згідно з даними інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 02.01.2024 року та 12.02.2024 року місце проживання боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 з 28.10.2020 року (а.с.18, 27).

Виходом приватного виконавця від 07.02.2024 року за адресою: кв. АДРЕСА_1 , встановлено, що боржник не надав допуску до будинку, що є перешкодою для примусового виконання виконавчого документа, про що складено акт приватного виконавця (а.с. 20).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1, п.п. 4, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Разом з тим, відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

В даному випадку надані приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. докази містять фактичні дані щодо вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, однак не містять доказів про отримання боржником кореспонденції і про вчинення боржником саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього приватним виконавцем у зв`язку з примусовим виконання рішення суду. Крім того, будь-яких доказів того, що на теперішній час боржнику відомо про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього суду надано не було. Не було надано доказів і про отримання та ігнорування боржником викликів приватного виконавця тощо, адже з моменту відкриття виконавчого провадження до моменту звернення виконавця з вказаним поданням пройшов місяць та декілька днів. Окрім того, в матеріалах подання відсутні відомості про те, що боржнику взагалі направлялись будь-які документа виконавчого провадження та повідомлення про дату проведення виконавчих дій саме за адресою реєстрації боржника: АДРЕСА_3 та його обов`язок допустити виконавця для проведення виконавчих дій.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 є необґрунтованим та таким, що на даний час не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 439 ЦПК України, ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України, ст. ст. 1, 2, 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 14.02.2024 року.

Суддя Н.В.Баркова