ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/675/24 Справа № 214/3387/23 Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/3387/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,

на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року,

встановив:

У травні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до Заяви б/н від 26 жовтня 2007 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредит ного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшився до 45 000 гривень.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку із чим станом на 23 лютого 2023 року має заборгованість в розмірі 51 088,66 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 44 952,37 гривень, заборгованість за простроченими відсотками 6136,29 гривень, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту відповідно до заяви б/н від 26 жовтня 2007 року в сумі 44 952,37 гривень.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за кредитним договором, не врахував, що сторони погодили оплату процентів за користуванні кредитом, а також розмір процентної ставки. Звертає увагу, що розмір базової процентної ставки, який погоджений у Заяві позичальника становить 3% на місяць. Тому наголошує, що позивачем доведений факт узгодження позичальником процентної ставки, з розрахунку заборгованості вбачається кількість днів прострочки, за які нарахована заборгованість за процентами, вбачається й сума нарахованої заборгованості у відповідну дату. Тому є підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом, який повинен застосовуватися при розрахунку заборгованості за кредитом, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 44 952,37 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з недоведеності та безпідставності позовних вимог в цій частині.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

В апеляційній скарзі позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами в сумі 6136,29 гривень.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 44 952,37 гривень не оскаржується, а тому апеляційним судом рішення в цій частині не перевіряється.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в оскаржуваній частині, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 26 жовтня 2007 року з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «Приватбанк», де підписала заяву № б/н від 26 жовтня 2007 року.

На підтвердження умов кредитування АТ КБ «Приватбанк» надало суду копію Заяви відповідача ОСОБА_1 від 25 жовтня 2007 року (а.с. 41), Довідку про умови кредитування та використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 42), розрахунок заборгованості (а.с . 7-38), довідку про зміну умов кредитування кредитної картки (а.с.39), довідку про видані картки (а.с. 40), витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 43-52)

Також судом встановлено, що відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено поточний кредитний ліміт, який як збільшувався, так і зменшувався, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. (а.с. 39)

Однак відповідачка станом на час подання позовної заяви ухиляється від виконання зобов`язань з повернення грошових коштів і має перед АТ КБ «Приватбанк» заборгованість.

За наданим банком розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачем, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 23 лютого 2023 року складає 51 088,66 гривень, яка складається з: 44 952,37 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 6 136,29 гривень заборгованість за простроченими відсотками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, а саме: заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками за користування кредитом. Окрім того, з розрахунку заборгованості встановлено, що позичальник активно користувався наданими Банком кредитними коштами, а також активно здійснював погашення боргу, вносячи різні суми.

Згідно наданої позивачем довідки ОСОБА_1 отримала банківські картки № НОМЕР_1 , дата відкриття 08.10.2007 року, термін дії 10/11 року карта «Універсальна»; № НОМЕР_2 , дата відкриття 09.10.2009 року, термін дії 10/15, карта Універсальна; № НОМЕР_3 , дата відкриття 15.03.2013 року, термін дії 08/16, карта Універсальна; № НОМЕР_4 , дата відкриття 15.03.2013 року, термін дії 03/17, карта PKPVC CLASSIK CHIP CREDIT 1-4% FIRST PIN; № НОМЕР_5 , дата відкриття 10.06.2014 року, термін дії 05/18, карта Універсальна С фото; № НОМЕР_6 , дата відкриття 03.04.2017 року, термін дії до 03/21 року карта Універсальна; № НОМЕР_6 , дата відкриття 03.04.2017 року, термін дії до 03/21 року карта Універсальна; № НОМЕР_7 , дата відкриття 21.05.2018 року, термін дії до 05/22 року карта Універсальна; № НОМЕР_8 , дата відкриття 16.02.2019 року, термін дії до 02/23 року карта Універсальна. (а.с. 40)

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування посилався на Заяву підписану відповідачем, в якій погоджено умови кредитування.

При цьому, суд першої інстанції, задовольняючи позов лише в частині стягнення з відповідачки тіла кредиту, не звернув уваги на вищевказані докази та залишив без уваги, що вищевказаною Заявою від 25 жовтня 2007 року, яка підписана відповідачкою, погоджено базову процентну ставку по кредитному ліміту на час підписання договору 3% в місяць з розрахунку 360 днів в році. (а.с. 41)

Натомість, згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 25 жовтня 2007 року, позивачем за період з 01 липня 2022 року по 23 лютого 2023 року нарахована заборгованість за відсотками в сумі 6 136,29 гривень виходячи з процентної ставки 1,7% на місяць (20,4% річних) на суму заборгованості 44 952,37 гривень, що не суперечить умовам кредитування, погодженим з позичальником при підписанні вищевказаної заяви, оскільки не перевищує базову процентну ставку погоджену під час підписання Заяви.

З огляду на наведене, вимоги Банку про стягнення прострочених відсотків за користування кредитом у сумі 6 136,29 гривень підлягають задоволенню.

Посилання суду першої інстанції, що заява, підписана відповідачем, містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію і не містить даних про умови кредитування суперечить наявним у справі доказам, тому, апеляційний суд визнає такий висновок помилковим.

При цьому апеляційний суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Рішення суду першої інстанції про стягнення в примусовому порядку з боржника на користь Банку суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 44 952,37 гривень сторони не оскаржували, тому з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції в цій частині не перевіряє рішення суду.

На підставі вищевказаних вимог законодавства, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні позову про стягнення з відповідача процентів.

Відповідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути пропорційно до частини задоволених вимог (100 %) 2684 гривень судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 4 026 гривень судового збору за розгляд справи апеляційним судом, сплата якого Банком підтверджується платіжними документами.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом за договором № б/н від 26 жовтня 2007 року станом на 23 лютого 2023 року в сумі 6 136,29 гривень.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судового збору змінити, збільшивши його розмір з 2 361,62 гривень до 2 684 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги 4 026 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 29 лютого 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста