Справа № 539/2722/24
Провадження № 2/539/968/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі: головуючого судді Даценка В.М.,

за участю секретаря Шрейтер С.О.

представниці позивача ОСОБА_1

та представниці відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії.

Позов мотивує тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надає послуги з теплопостачання вказаного будинку.

Будинок оснащено вузлом комерційного обліку теплової енергії. Облік кількості відпущеної теплової енергії відповідачу здійснюється за особовим рахунком НОМЕР_1 , відкритим в тому числі для фіксації коштів що надходять на надані позивачем послуги.

Однак покладені зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання, відповідач належним чином не виконує, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.10.2022 по 30.09.2023 у розмірі 26 064,44 грн.

Нарахування відповідачеві плати за послуги з постачання теплової енергії проведено за тарифом для категорії «інші споживачі», оскільки за інформацією відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Лубенської міської ради, за заявою замовників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , були надані містобудівні умови та обмеження з реєстраційним номером 16 від 19.07.2018 на об`єкт: «Реконструкція квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Позивач вважає, що відповідач не відноситься до категорії «населення», оскільки приміщення за адресою АДРЕСА_4 , в якому надаються послуги з постачання теплової енергії, є фактично нежитловим та використовується як адміністративне приміщення (офіс), як у спірний період так і на теперішній час.

На підставі вищевикладеного, позивач прохає суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.10.2022 по 30.09.2023 у розмірі 26 064,44 грн., що складається з 7 346,10 грн. плати за послугу з постачання теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо у період з 01.10.2022 по 31.03.2023; 2 500,24 грн. плати за послугу з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку за період з 01.10.2022 по 31.03.2023; плати за послугу з урахуванням зміни розміру нарахувань за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.10.2022 по 31.03.2023 у розмірі 15 813,22 грн. та плати за абонентське обслуговування за період з 01.10.2022 по 30.09.2023 у розмірі 404,88 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 04.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У відзиві на позов представник відповідача адвокат Сова В.В. прохає у задоволенні позовних вимог ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» відмовити. Вважає вимоги про стягнення вартості теплопостачання квартири, вартості теплопостачання будинку та зміни розміру нарахувань безпідставними та завищеними. Так, відповідач не погоджується із застосованою саме до нього ціною вартості послуги. Вважає, що позовна заява та додатки до неї не містять жодних обґрунтованих розрахунків розподілу та визначення обсягу та вартості теплопостачання . Доводи позивача, про те, що попереднє отримання дозволів на реконструкцію свідчать про невикористання для проживання відповідачем квартири, де надавалися спірні послуги, по суті є виключно припущеннями не підтвердженими жодними доказами. Стосовно положень позову про визначення обсягу споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби, який припадає на приміщення відповідача, позивач вказав наступні розрахунки здійснені спрощено. За змістом розрахунку заборгованості по оплаті послуги з постачання теплової енергії, різниці в нарахуваннях та оплати за абонентське обслуговування, що охоплює спірний період убачається, що безпосередньо зазначено таку послугу як «МЗК, функціонування внутрішньобудинкової системи», при цьому зазначається обсяг спожитої у приміщенні послуги, тариф та сума нарахувань. Наданий позивачем розрахунок не дає можливості перевірити правильність нарахувань, оскільки не містить безпосередніх розрахунків наданих послуг (а.с.93-98).

03.08.2024 позивачем направлено до суду відповідь на відзив, згідно якої останній наполягає на тому, що відповідач у спірний період використовував належну йому квартиру в якості адміністративного приміщення (офісу), тож застосування тарифу для категорії «інші споживачі» було застосовано правомірно. При здійсненні визначення обсягу споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби, який припадає на приміщення відповідача, позивач використав розрахунковий метод із застосуванням формул 25, 26 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 (далі Методика розподілу). Формула 24 застосована не була, оскільки у позивача відсутні дані щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах (а.с.108-112).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги прохав задовольнити.

Представниця відповідача проти задоволення позову заперечила.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази суд вважає позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9-10).

Позивач є надавачем комунальної послуги з централізованого опалення багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_5 , що підтверджено правовстановлюючими документами позивача.

Відповідач є споживачем даних послуг. Має особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті http: lubnyteplo.com.ua.

Відповідно до п. 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Згідно з п. 5 договору визначено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживаюча безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Згідно з п.11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (далі - Методика розподілу). Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Розподіл обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» здійснює виконавець (п. 22 договору).

Відповідно до п.30 договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (Офіційний вісник України, 2019р., №71, ст.2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця http:lubnyteplo.com.ua.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Згідно з п.31 договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця http:lubnyteplo.com.ua.

У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному вебсайті.

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.

Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Відповідно до п.33 договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Згідно з п.34 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Пунктом 41.3. договору визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором, а пунктом 43.1. договору - виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги згідно із законодавством та умовами цього договору, зокрема шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Відповідно до п.44. договору сторони несуть відповідальність за невиконання умов зобов`язання відповідно до цього договору або закону.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини на умовах індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, що надається позивачем відповідачу за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 №476 встановлено ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», зокрема, - двоставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії для категорії споживачів «населення», який складається з: умовно-змінної частини 1685,56 грн./Гкал з ПДВ, умовно-постійної частини (абонентська плата за одиницю теплового навантаження) 116840,66 грн./Гкал в місяць з ПДВ; одноставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії для категорії «Інші споживачі» (усі інші особи, які не підпадають під категорію «Населення» та «Бюджетні установи») у розмірі 2636,76 грн./Гкал з ПДВ (а.с.35-36).

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» на ім`я ОСОБА_3 сформовано рахунки: від 31/10/2022 на суму 238,02 грн. плата за послугу за постачання ТЕ (опалення МЗК, функціонування ВС), плата за абонентське обслуговування (ТЕ); від 30/11/2022 на суму 3475,93 грн. плата за послугу за постачання ТЕ (опалення МЗК, функціонування ВС), зміна розміру нарахувань, плата за абонентське обслуговування (ТЕ); від 31/12/2022 на суму 5950,43 грн. - плата за послугу за постачання ТЕ (опалення МЗК, функціонування ВС), зміна розміру нарахувань, плата за абонентське обслуговування (ТЕ); від 31/01/2023 на суму 6 288,45 грн. плата за послугу за постачання ТЕ (зміна розміру нарахувань, плата за абонентське обслуговування (ТЕ); від 28/02/2023 на суму 5820,70 грн. плата за послугу за постачання ТЕ (опалення МЗК, функціонування ВС), зміна розміру нарахувань, плата за абонентське обслуговування (ТЕ); від 31/03/2023 на суму 4088,47 грн. плата за послугу за постачання ТЕ (опалення МЗК, функціонування ВС), зміна розміру нарахувань, плата за абонентське обслуговування (ТЕ); від 30/04/2023 на суму 33,74 плата за абонентське обслуговування (ТЕ); від 31/05/2023 на суму 33,74 плата за абонентське обслуговування (ТЕ); від 30/06/2023 на суму 33,74 плата за абонентське обслуговування (ТЕ); від 31/07/2023 на суму 33,74 плата за абонентське обслуговування (ТЕ); від 31/08/2023 на суму 33,74 плата за абонентське обслуговування (ТЕ) та від 30/09/2023 на суму 33,74 плата за абонентське обслуговування (ТЕ) ( а.с.22-33).

З наведеного вбачається, що ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» нараховано заборгованість відповідачу ОСОБА_5 за тарифами, встановленими для категорії «інші споживачі», які він прохає стягнути.

З цим відповідач не погоджується, вважаючи, що заборгованість повинна нараховуватись саме за категорією «населення».

Позиція позивача щодо нарахування відповідачу заборгованості за послуги з теплопостачання за тарифами, встановленими для категорії «інші споживачі», а не для категорії «населення», полягає в тому, що належна відповідачу на праві власності квартира АДРЕСА_6 , фактично не є житловим приміщенням в розумінні чинного житлового законодавства, оскільки втратила призначення та придатність для постійного або тимчасового проживання в ній внаслідок реконструкції та використовується як адміністративне приміщення (офіс).

Отже, суть справи зводиться до оцінки правомірності нарахування заборгованостіз теплопостачання за тарифами, встановленими для категорії «інші споживачі».

Вирішуючи поставлене питання, суд виходить з наступного.

Згідно з Конституцією України держава забезпечує соціальну спрямованість економіки (частина четверта статті 13), що є основою для реалізації соціальних прав громадян, зокрема на соціальний захист та достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48).

Зазначені норми Основного закону реалізуються передбаченими у законодавстві державними соціальними стандартами та державними соціальними гарантіями визначеними Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», відповідно до статті 9 якого державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло. Тобто, з урахуванням того, що відповідно до статті 6 цього Закону базовим державним соціальним стандартом є встановлений законом прожитковий мінімум, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти, то така норма (в частині встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги) розповсюджується тільки на громадян, які використовують житло для проживання (для реалізації конституційного права громадянина на житло).

Наведені положення були реалізовані при визначенні тарифів за теплову енергію шляхом поділу споживачів на категорії: «населення», «бюджетні установи», «інші споживачі».

До категорії споживачів "населення" відносяться споживачі, що проживають в будинках житлового фонду незалежно від відомчого підпорядкування, в кооперативних будинках, у гуртожитках підприємств, організацій, установ та учбових закладів, а також у будинках, квартирах, що належать громадянам на правах приватної власності.

Згідно зі статтею 2 Бюджетного кодексу України, бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Всі інші споживачі, які не підпадають під вище зазначені категорії, відносяться до категорії споживачів "інші" (лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 № 2450/15/61-15).

В свою чергу, якщо житло використовується як робоче місце і призначено виключно для здійснення професійної діяльності, воно не може вважатися житлом для постійного або тимчасового проживання фізичної особи. В такому випадку послуга з централізованого опалення надається не для задоволення власних житлово-побутових потреб (аналогічна позиція викладена в постанові ВСУ від 23.11.2016 р. № 6-1926цс16.).

Таким чином, суд погоджується з позицією позивача про те, що за категорією «населення» надання послуги теплопостачання послугу повинне здійснюватися для задоволення власних житлово-побутових потреб.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 81, ч.2 ст.78 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що за інформацією відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Лубенської міської ради, наданої листом вих.№09-14/62 від 06.05.2022, за заявою замовників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були видані містобудівні умови та обмеження з реєстраційним номером №16 від 19.07.2018 на об`єкт: «Реконструкція квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ». За інформацією відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Лубенської міської ради, наданої листом вих. №11-22/6 від 09.05.2022, 03.08.2018 за номером ПТ98, зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ».

Разом із тим, у цьому ж листі зазначено, що декларація про готовність до експлуатації цього об`єкта до відділу ДАБК не подавалася.

Інформації щодо прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту відсутня.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірний об`єкт значиться об`єктом житлової нерухомості. Відомості про внесення змін до реєстру суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що офіційні документи вказують на те, що спірний об`єкт є об`єктом житлової нерухомості. Такі докази не містять відомостей про те, що він використовується не для задоволення житлових потреб (для підприємницької діяльності, як офіс, тощо).

В свою чергу докази, надані позивачем в підтвердження своєї позиції є непереконливими.

Так, довідка від 20.06.2023 відповідно до якої за адресою: АДРЕСА_4 , ніхто не зареєстрований, не вказує на використання об`єкта нерухомості в якості нежитлового приміщення.

Відповідно до акту обстеження об`єкта нерухомого майна від 12.10.2022, складеного працівниками ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» за участі голови будинкового комітету, квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 об`єднані в одне ціле приміщення, і використовуються не для житлово-побутових потреб, а як офіс (з окремим входом). З викладеного вбачається, що квартира АДРЕСА_6 фактично не є житловим приміщенням в розумінні чинного житлового законодавства, оскільки втратила призначення та придатність для постійного або тимчасового проживання в ній внаслідок реконструкції. Враховуючи викладене, оплату за послугу з постачання теплової енергії у вищезазначеній квартирі за тарифом «Інші споживачі» за період з жовтня 2022 по лютий 2023 року нараховано правомірно (а.с.74).

Однак вказані особи не уповноважені законом на складання таких доказів. Наведений акт фактично відображає їхню суб`єктивну оцінку, а тому не може бути визнаний допустимим.

З аналогічних підстав під час судового розгляду судом було відхиллено клопотання позивача про виклик і допит в судовому засіданні свідків, які, на думку позивача, могли б підтвердити наведені обставини.

Інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження тому, що належний відповідачу об`єкт нерухомого майна використовувався не для житлово-побутових потреб, а в якості адміністративного приміщення (офісу), відповідно і наявності підстав для нарахування позивачу заборгованості за послуги з теплопостачання за тарифами, встановленими для категорії «інші споживачі», суду не надано.

На думку суду, у спірних відносинах офіційне підтвердження певних фактів, на підставі яких здійснюються розрахунки між сторонами, є запобіжником від свавільної поведінки однієї із сторін. Інше тлумачення норм законодавства порушувало б баланс інтересів учасників цивільних відносин та створювало б небезпечний прецедент.

Тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» (37500, м. Лубни, Полтавська область, вул. Чкалова,17, ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 12.11.2024

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В. М. Даценко