Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2-о/229/27/2024

Справа № 229/9264/23

28 лютого 2024 року Дружківський міський суд Донецької області в складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Терещенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, яку було уточнено, згідно якої просить встановити факт того, що саме йому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить атестат № 5644 та листок успішності до нього, про закінченням ним Міського професійно-технічного училища №68 м. Краматорська Донецької області, заповненого 12 травня 1980 року на його ім`я, в яких помилково його прізвище зазначене як ОСОБА_2 , тоді як згідно його свідоцтва про народження, паспорту та інших документів його прізвище повинно зазначатися як ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви вказує, що він з метою оформлення пенсії 11 травня 2022 року звернувся до УПФУ України, але отримав рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки працівником установи було виявлено розбіжність в написанні його прізвища, а саме, в атестаті № 5644, який було видано ще 12 травня 1980 року, вказане його прізвище як ОСОБА_2 , тоді як згідно свідоцтва про народження, паспорту та інших документів його прізвище повинно писатись як ОСОБА_3 . Вказана помилка запису прізвища позбавляє його можливості оформити належним чином пенсію за віком. Виправити цю помилку в адміністративному порядку немає можливості, оскільки йому дали усні роз`яснення про те, що виправлення до даних документів не вносяться. Тому вважає, що єдиним правовим засобом поновлення його порушеного права є встановлення судом факту належності йому атестату № 5644, заповненого 12 травня 1980 року на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з наведеним він змушений звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 27 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_1 (а.с.3).

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 20 серпня 2002 року Дружківським МВ УМВС України в Донецькій області, прізвище заявника українською зазначене як « ОСОБА_3 ». Так само зазначене прізвище заявника в довідці Державної податкової служби про присвоєння ідентифікаційного номера від 06.04.1998 року, свідоцтві про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, дипломі Краматорського індустріального інституту серії НОМЕР_3 (а.с.4-7,9,14).

В період з 01.09.1979 року по 06.05.1980 року ОСОБА_1 навчався в Міському професійно-технічному училищі №68 м. Краматорська Донецької області та по закінченні навчання отримав Атестат №5644, складений 12.05.1980 року, та листок успішності до нього (а.с.12).

Відомості про навчання ОСОБА_1 в Міському професійно-технічному училищі №68 м. Краматорська Донецької області зазначені також в його трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 06.06.1985 року (а.с.8).

Однак, в Атестаті №5644, виданому 12.05.1980 року Міським професійно-технічним училищем №68 м. Краматорська Донецької області, та листку успішності до нього неправильно зазначене прізвище заявника українською « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ».

11 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області з метою призначення пенсії за віком.

Згідно листа начальника відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області Рябець С.В. від 17.05.2022 року заявнику відмовлено в призначення пенсії за віком, оскільки за доданими заявником документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1979 по 06.05.1980, зазначений в атестаті № 5644, що виданий 12.05.1980 року, оскільки не вірно вказане прізвище заявника (в паспорті - ОСОБА_3 , в атестаті - ОСОБА_2 ) (а.с.13).

У відповідності до вимог п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті.

Атестат, листок успішності та трудова книжка не відносяться до документів, які посвідчують особу, а тому, відповідно до наведеної норми, суд може встановити факт їх належності відповідній особі.

Суд зауважує, що за часів УРСР документообіг вівся російською мовою, тому при видачі 12.05.1980 року атестату № 5644 з листком успішності до нього, був здійснений некоректний переклад прізвища заявника з російської на українську мову.

Оскільки змістом вказаних документів визначаються складові для призначення пенсії - страховий (трудовий) стаж, то вказані документи є правовстановлюючими документами, на підставі яких підтверджується фактичний період трудового стажу заявника та визначається розмір пенсії, а, відтак, і залежить наявність права на отримання пенсії.

Отже, з метою забезпечення можливості реалізації заявником зазначеного права, існує необхідність встановлення юридичного факту належності документів, оскільки від встановлення цього факту також залежить виникнення її права на звернення до органу Пенсійного фонду України для оформлення пенсії.

Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Можливість встановлення юридичного факту в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що заявником були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог.

За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити факт того, що Атестат № 5644 про закінчення Міського професійно-технічного училища №68 м. Краматорська Донецької області, складений 12 травня 1980 року на ім`я « ОСОБА_1 », та листок успішності до нього, належать заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 4, 13, 77-81, 258-259, 263-265, 293, 315-316, 319 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт того, що Атестат № 5644 про закінчення Міського професійно-технічного училища №68 м. Краматорська Донецької області, складений 12 травня 1980 року на ім`я « ОСОБА_1 », та листок успішності до нього, належать заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О.М.Лапченко