Справа № 137/1410/23

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,
06.12.2023 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований по АДРЕСА_1 . Після смерті матері позивач звернулася до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок по причині відсутності необхідних документів. Таким чином виникла ситуація при якій, спадкоємець, не може набути право власності на майно в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після її матері, зокрема право власності на:
-домоволодіння та господарські споруди по АДРЕСА_1 ;
-земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею, 0,1350 га за адресою АДРЕСА_1 .
Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась. В матеріалах справи наявна нотаріально-засвідчена заява, відповідно до якої ОСОБА_1 просить цивільну справу за її позовом розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 26).
Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання не з`явився. При цьому надіслали на адресу суду заяву, відповідно до якої просили судове засідання проводити у відсутність їх представника. Проти позову Літинська селищна рада не заперечує (а.с. 22).
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 4) батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Свідоцтвом про шлюб (а.с. 5) пояснюється зміна прізвища позивачки із « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 6) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Технічним паспортом (а.с. 8-10) зазначається технічна характеристика будинку по АДРЕСА_1 . Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 986/02-14 від 14.10.2023 (а.с. 12-13) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок по АДРЕСА_2 , оскільки на вказане майно відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 1473 від 25.10.2023 (а.с. 14) виданою ОСОБА_1 , 1941 року народження, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , згідно відомостей земельно-облікових документів ОСОБА_2 (ніни покійна) рахувалась до 13.07.1997 року. Землекористувачем земельної ділянки загальною площею, 0,1350 га. за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по АДРЕСА_1 , вищевказана земельна ділянка у власність не передавалась, державний акт на право власності на земельну ділянку не видавались. Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 1450 від 20.10.2023 (а.с. 15) ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 . Рішенням Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за № 857 від 16.09.2015 (а.с. 30) вул. Кірова перейменована на «вул. Трипільська». Довідкою Літинської державної нотаріальної контори за № 760/02-14 від 11.08.2023 (а.с. 31) відповідно до матеріалів спадкової справи за № 5/1998 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Зазначена інформація підтверджується також копією спадкової справи, котра міститься в матеріалах справи та була витребувана судом (а.с. 46-52). Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 48 від 10.01.2024 (а.с. 34) в період з 1993 по 1998 роки по АДРЕСА_2 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 1918 року народження (до дня смерті у 1997 році), ОСОБА_1 , 1941 року народження. Відповідно до довідки КП «ВОО «БТІ» за № 78 від 04.10.2023 (а.с. 36) згідно матеріалів інвентаризаційної справи за № 1307, станом на 31.12.2012 реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 КП «ВОО «БТІ» не проводилась. 09.07.1984 на підставі договору укладеного з ОСОБА_2 була проведена первинна технічна інвентаризації зазначеного вище об`єкта нерухомого майна.
Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач ОСОБА_1 не може нотаріально оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті якої прийняла її дочка - спадкоємець за законом ОСОБА_1 (позивач у справі).
Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.
Враховуючи вищевикладене та враховуючи всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також відсутність доказів щодо належності спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленому в ст. 12 ЦПК України, суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки позивачем не обгрунтовано позов в цій частині та не зазначено доказів на підтвердження вказаної вимоги.
Вирішуючи питання щодо судових витрат суд зазначає, що у своїй заяві від 13.01.2024 ОСОБА_1 просить повернути їй судовий збір на підставі п. 10 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 26).
Згідно посвідчення № НОМЕР_1 від 12.05.2023 ОСОБА_1 , має право на пільги та компенсації передбачені ст. 20 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 1) (а.с. 27).
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Таким чином, з огляду на встановлені законом пільги щодо сплати судового збору, позивачка є звільненою від сплати судового збору, хоча сплатила 1897,00 грн. при зверненні до суду (а.с. 1), відтак суд вважає, що сплачений судовий збір підлягає поверненню, а судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 16, 328, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, т.ст. 2, 206, 209, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», беручи до уваги правову позицію ВССУ від 24.01.2011 р. у справі № 6-2064св10, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 11,5 кв.м., допоміжною площею 34,0 кв.м, прибудова "А1", ганок з козирком, сарай літера "Б", сарай літера "В", погріб "п/В", сарай "Д", сарай "Е", вбиральні "З", огорожі №2, воріт з хвірткою №3, криниці №4, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Літинському районі Вінницької області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 сплачений судовий у розмірі 1897,00 грн. згідно квитанції № 9326-0316-0118-4638 від 05.12.2023.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.