Справа № 585/5229/23
Номер провадження 2/585/243/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/5229/23, провадження № 2/585/243/24

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал банк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у залі судових засідань у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про стягнення заборгованості.

Представник позивача - Мєшнік Костянтин Ігорович, який діє на підставі довіреності від 28 грудня 2022 року.

Представник відповідача - Домашенко Денис Миколайович, який діє на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги від 18 січня 2024 року, Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1168664 та Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 6130 від 24 листопада 2021 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 66877,60 грн. та 2684 грн. сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що АТ «Універсал Банк» запустив проект «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. 21.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» та цього ж дня з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Однак, відповідач у порушення умов вказаного договору не надавав своєчасно АТ «Універсал Банк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 07.11.2023 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 66877,60 грн. Добровільно відповідач указану заборгованість не сплачує, тому представник позивача просить суд стягнути із ОСОБА_1 суму боргу та 2684 грн. сплаченого судового збору.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він проти позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні, виходячи з наступного:

Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 21.02.2020 р. у розмірі 66877,60 грн., в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 66877,60 грн. Отже предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані із укладенням та виконанням договору про надання банківських послуг «monobank» від 21.02.2020 р.

Представник позивача стверджує, що 21.02.2020 р. відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 21.02.2020 р., тим самим приєднався до умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, підтвердив повне ознайомлення з умовами і правилами обслуговування, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших додатків, повністю зрозумів їхній зміст. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на поточний рахунок, який своєчасно не повернув, а тому загальний розмір заборгованості відповідача перед банком становить 66877,60 грн. Проте з вказані висновки є безпідставними та надуманими.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, є правомірним. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець, яким в даному випадку є позивач.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг позивача неодноразово змінюються самим АТ «Універсал банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин, до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто, кредитор міг додати до позовної заяви копію тарифів та копію з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Позивач стверджує про укладення договору 21.02.2020 р., натомість надані до позовної заяви умови і правила обслуговування затверджені 24.11.2021 р. та набули чинності 27.11.2021 р., тож очевидно не є тими, з якими міг би бути ознайомлений відповідач.

Також позивачем суду надані тарифи, дата, станом на яку вони є чинними - не визначена.

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Вказана анкета не містить даних про розмір кредитних коштів, строк повернення та умови кредитування. Натомість в ній йдеться про прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт.

Умови і правила обслуговування, тарифи паспорт споживчого кредиту, які додані до позовної заяви, не містять підпису відповідача, а також не містять відомостей про підписання їх електронним підписом згідно з чинним законодавством, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору,

укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

В анкеті-заяві міститься інформація про засвідчення відповідачем генерації ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що становить комбінацію літер та цифр, однак дана комбінація не віднайшла свого відображення у поданих позивачем документах.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови кредитного договору та саме ті, на які посилається позивач.

Таким чином, при укладенні договору із відповідачем, банк не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Крім того, укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді умов і правил обслуговування, паспорту споживчого кредиту та тарифів. Відтак, відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог документами.

Надані позивачем умови і правила обслуговування, тарифи, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, не підписані відповідачем.

Жодних інших доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору та встановлених договором умов (паперових, електронних, тощо,) матеріали справи не містять. Правом на подачу до суду клопотання про забезпечення доказів, про витребування доказів - позивач у встановлений законом строк не скористався. Будь-які поважні причини ненадання разом із позовною заявою інших доказів відсутні, а суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Таким чином, факт укладення кредитного договору на заявлених позивачем умовах не підтверджено належними, достатніми, допустимими і достовірними доказами, підстави для стягнення боргу у розмірі 66 877,60 грн. відсутні.

Відповідач використовував кредитний ліміт лише частково, виписка містить відомості про самостійне поповнення відповідачем карткового рахунку та про отримання переказів від третіх осіб, натомість від`ємний залишок - пов`язаний виключно з діями банку, що полягають у списанню на власний розсуд різних сум в рахунок нарахування судових витрат, відсотків та щомісячних платежів, які з відповідачем, як доведено вище, узгоджені не були.

З урахуванням сплачених відповідачем коштів та вирахуванням незаконно нарахованих банком сум, що не підлягають стягненню, слід дійти висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти відповідачем повернуті.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем також додано до позовної заяви копії довіреності, банківської ліцензії № 92 від 10.10.2011 р., виписки з ЄДРЮОФОП, першої та останньої сторінки статуту (нова редакція) від 20.01.2022 р. Деякі з вказаних документів викликають обґрунтований сумнів з приводу їх достовірності, а тому мають бути виключені з числа доказів. Надана позивачем копія статуту підписана не засновниками (учасниками), уповноваженими ними особами або головою та секретарем загальних зборів, а головою правління, тобто керівником банку, що прямо суперечить п. 9 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Нотаріус лише встановлює дієздатність особи та посвідчує дійсність її підпису на документі, тому нотаріальне посвідчення дійсності підпису на статуті голови правління банку ОСОБА_2 не свідчить про те, що такий підпис відповідає наведеній вище нормі закону. Наданою позивачем ліцензією не передбачено здійснення банком операцій з надання коштів та банківських металів у кредит, що викликає сумнів взагалі у правомірності укладення АТ «Універсал банк» кредитних договорів з фізичними та юридичними особами.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи становить 3000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Тому просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача понесені і документально підтвердження судові витрати (а.с.48-63).

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

03 січня 2024 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві не заперечує проти розгляду позову у відсутності представника банку (а.с.3 зв.). Також до позову долучено заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача (а.с.36).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 45). У поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача просив розглянути справу за відсутності відповідача та його представника (а.с. 63).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

АТ «Універсал Банк» обґрунтувало свої вимоги письмовими доказами: анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг від 21.02.2020 року, Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, Витягом з тарифів чорної картки monobank, паспортом споживчого кредиту Чорної картки monobank, розрахунком заборгованості за договором № б/н від 21.02.2020 року.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови (п. 2-3 анкети-заяви).

Згідно з п. 3 анкети-заяви, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного/удосконаленого електронного підпису (п. 6).

Згідно з п. 11 заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем анкети-заяви позичальника, додатками до якої є Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи та Таблиця обчислення вартості кредиту (надалі по тексту - кредитний договір).

Відповідно до пунктів 5.3, 5.8.1 п.5 розділу 1 умов клієнт погоджується, що операції здійснені з використанням коду доступу до додатка визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатись послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій.

Згідно п.п.2.1 розділу ІІ Умов визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку.

Крім того, п.п.5.1, 5,5, 5.7, 5.9,5.11 розділу 5 ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому договорі. Форма надання кредиту: поновлюваний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги. Банк надає інформацію про кредитний ліміт платіжної картки до її активації за допомогою мобільного додатку та/або контактного центру банку. На суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в тарифах.

Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж клієнта як визнання клієнтом даного штрафу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного тарифами.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, клієнт сплачує банку відсотки у подвійному розмірі від зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування. Відсотки нараховуються від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення замість базової процентної ставки зазначеної у тарифах (п. 5.15).

У разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою. На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з тарифами, але не більше 50% від суми, одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних (п. 5.16).

Відповідно п.5.22 п.5 розділу ІІ Умов кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки та прострочені платежі згідно з тарифами, якщо інше не передбачено умовами договору.

Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 5 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, та дійшов наступного висновку.

АТ «Універсал Банк» обґрунтувало свої вимоги письмовими доказами: анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг від 21.02.2020 року; Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank); паспортом споживчого кредиту «Картка monobank», розрахунком заборгованості за договором від 07.11.2023 року.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Надані ж позивачем Умови та Правила надання банківських послуг у АТ «Універсал банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Універсал банк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал банк» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Універсал банк», а також те, що вказані документи на момент виникнення правовідносин сторін взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, банку, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

До анкети-заяви банком було долучено витяг з умов обслуговування рахунків фізичної особи, умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо monobank | Universal Bank, витяг з тарифу Чорної картки monobank, паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення вартості кредиту.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Суд дійшов висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин, до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

При цьому позивач стверджує, що договір був укладений 21.02.2020, натомість як надані до позовної заяви Умови і правила обслуговування в АТ «Універсалбанк» затверджені 24.11.2021 року та набули чинності 27.11.2021 року, тож очевидно не є тими, з якими міг би бути ознайомлений відповідач.

Умови і Правила обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ « Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови кредитного договору.

Таким чином, при укладенні договору із відповідачем, банк не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Крім того, укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту та Тарифів. Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту.

Доказів, протилежного, у відповідності до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, банком надано не було.

Предметом позову АТ «Універсал Банк» є стягнення заборгованості за тілом кредиту, що відповідає суті кредитних правовідносин, оскільки, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, а також виходячи з вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тобто, АТ «Універсал Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

У відповідності до розрахунку заборгованості сума заборгованості за кредитним договором станом на 07.11.2023 року складає 66877,60 грн., з яких: 66877,60 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом, неустойки (комісії), про що зазначалось вище, АТ «Універсал Банк» здійснювалось нарахування та списання відсотків та за рахунок коштів внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 13 травня 2020 року по справі №219/1704/17, Верховний Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

З урахуванням сплаченої відповідачем суми коштів на погашення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та вирахуванням суми нарахованих банком відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом, що не підлягають стягненню, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти у АТ «Універсал Банк» відповідачем були повернуті.

Таким чином, АТ «Універсал Банк» не довело укладення із ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені у позові, так само й встановлення зазначеного у позові кредитного ліміту, на який була нарахована заборгованість.

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ «Універсал Банк» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не надано тексту укладеного між сторонами договору, не доведено самого факту укладення договору на певних умовах, не доведено розмір кредитного ліміту, який було встановлено ОСОБА_1 та, відповідно на який нарахована сума заборгованості, при цьому відповідачем було сплачено суму, яка значно перевищує зазначений позивачем кредитний ліміт, тому судом не вбачається підстав для задоволення позову.

Інші доводи висновків суду не спростовують. При цьому суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суду наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані в розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Представником відповідача надано Договір № 18/01-1 про надання правової (правничої) допомоги від 18 січня 2024 року, у п. 3.3 якого зазначено, що за надання послуг, встановлених у п. 1.3 Договору, Клієнт ( ОСОБА_1 ) сплачує Адвокату грошову суму у розмірі 3000 грн. (а.с.90-91).

При цьому ні відповідачем, ні чого представником, до матеріалів справи не додано жодного доказу на підтвердження перерахування відповідачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у зазначеному у Договорі № 18/01-1 від 18 січня 2024 року, розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява представника відповідача про стягнення з позивача понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. нічим не підтверджена, а тому не підлягає задоволенню.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13,19, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», місцезнаходження: 04114, Україна, м.Київ, вул. Автозаводська, 54/19, .

Представник позивача: Мєшнік Костянтин Ігорович, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 .

Представник відповідача: ОСОБА_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова