ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/242/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарях Куцолабській І.А., Власенку Д.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири,-

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

У жовтні 2021 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

В ніч з 29.07.2021 на 30.07.2021 сталося залиття його квартири водою з квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_5 31.07.2021 комісією ОСББ «Дев`ятий вал» було складено Акт про залиття приміщень № 27, в тому числі, квартири АДРЕСА_1 . Згідно Акту про залиття приміщень № 27 комісією було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 відбулося протікання внаслідок прориву гнучкого шлангу постачання води до мийки та було залито підлогу в квартирі. Наслідком протікання стало підтоплення квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , зокрема, в квартирі АДРЕСА_7 та 17 м.кв. виявлено сліди протікання на стелі та стінах та пошкоджене покриття підлоги, в холі та ванній кімнаті виявлено сліди протікання на стелі, пошкоджено двері ванної кімнати, в коридорі між холом та кухнею сліди протікання на стінах, частково затоплено щиток електричний малоструменевий, навколо наявні сліди протікання та стіні. Власниця квартири АДРЕСА_3 відмовилася від підписання Акту про залиття. З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до ОСОБА_5 та запросив її оглянути стан його квартири після затоплення і вирішити питання щодо компенсації матеріального збитку. В подальшому ОСОБА_5 надіслала позивачу лист з пропозицією відшкодування 3000,00 грн. Не погодившись з такою сумою відшкодування, та з метою встановлення дійсного розміру заподіяної шкоди, позивач звернувся до спеціаліста. Відповідно до висновку оцінювача ПП «Експертзабезпечення» від 21.09.2021 ринкова вартість матеріального збитку внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 станом на 21.09.2021 складає 213 950,00 грн.

Відповідно до Акта здавання-прийняття виконаних робіт від 27.09.2021 оплата за послуги з оцінки майна становить 4 000,00 грн.

Також вказує на те, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та душевних переживаннях з приводу пошкодження майна, порушення звичного ритму життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

З урахуванням зазначеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь заподіяну внаслідок залиття матеріальну шкоду в розмірі 213 950,00 грн, 20 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди, витрати з оцінки матеріального збитку в сумі 4 000,00 грн. та судовий збір.

27.01.2022 представником відповідача подано відзив, за змістом якого останній просить відмовити позивачу у задоволенні вимог позову. На обгрунтування заперечень вказав, що Акт про залиття приміщення № 27 від 31.07.2021 не є належним доказом первинної фіксації залиття квартири позивача та не підтверджує наявність вини відповідача в завданні шкоди позивачу. Акт не містить підпису відповідача, складений за її відсутності, зі змісту Акту не можливо встановити дату його складання, та винність відповідача у залитті. При цьому, 31.07.2021 був складений ще один Акт про залиття приміщення, внаслідок проведення інженером експлуатації будинку ОСОБА_6 обстеження квартир в кінці липня 2021 року. Однак цей Акт також не є належним доказом фіксації завданої позивачу шкоди, оскільки квартира, належна позивачу не була обстежена у складі комісії, Акт про залиття не містить номеру та дати складання, ушкодження у квартирі ОСОБА_7 не відповідають вказаним у Акті. Вказує, що Звіт про незалежну оцінку майнових прав від 21.09.2021 не є належним доказом розміру заподіяної шкоди. У звіті вказані пошкодження квартири АДРЕСА_6 , які відсутні в Акті про залиття № 27, звіт містить ряд припущень, у звіті не зазначено який конкретно метод витратного підходу обрав оцінювач для визначення вартості витрат ремонту та не проведено коригування такої вартості на суму зносу. Визначення розміру завданої позивачу шкоди внаслідок залиття квартири може бути встановлено виключно на підставі висновку експерта. Також представник відповідача вказав, що заявлена позивачем вимога про стягнення моральної шкоди є безпідставною та необґрунтованою, оскільки вона не підтверджена жодними належними та допустимими доказами.

23.02.2022 представником позивача подано відповідь на відзив, за змістом якої останній просить задовольнити позов в повному обсязі. Вказує, що Акт про залиття № 27 є належними і допустимими доказом протиправності поведінки відповідача та її вини у заподіянні шкоди. Відповідачем вини у затопленні квартири позивача не спростовано. Оцінка вартості завданих збитків була здійснена суб`єктом оціночної діяльності, при цьому, відповідач була повідомлена про проведення оцінки, проте за запрошенням не з`явилася. Щодо моральної шкоди, зазначає, що вона є очевидною, оскільки затоплення відбулося вночі, позивач був змушений раптово прокинутися, що спричинило значний стрес. Враховуючи факт залиття квартири та характер пошкоджень, ставлення відповідача та вимушені зміни в житті позивача, представник позивача вважав розмір моральної шкоди цілком доведеним та обґрунтованим.

17.05.2022 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в якому представник вказує на необхідності проведення судової будівельно-технічної експертизи, яка надасть можливість встановити дійсний розмір збитків завданих позивачу внаслідок залиття його квартири. Також вказує, що наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, оскільки необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Вказує, що сутність позовної вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди є нічим іншим, як безпідставне збагачення. Просив відмовити у задоволенні позову через необгрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи

Ухвалою суду від 23.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 21.01.2022.

21.01.2022 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів від 17.01.2022 та долучення доказів від 17.01.2022.

21.01.2022 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 21.01.2022, що занесена до протоколу судового засідання розгляд справи було відкладено на 29.03.2022 за клопотанням представника відповідача.

27.01.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позов, клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи та клопотання про виклик та допит свідка.

18.02.2022 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

23.02.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

28.03.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

29.03.2022 справу було знято зі складу у зв`язку із введенням воєнного стану та пошкодженням адміністративної будівлі Дарницького районного суду м. Києва.

17.05.2022 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 30.06.2022, що занесена до протоколу судового засідання залишено без розгляду клопотання представника позивача про долучення доказів від 17.01.2022; постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, замінено засідання по суті підготовчим; прийнято до розгляду та долучено до справи відзив на позов, відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалами суду від 30.06.2022 витребувано від Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації (БТІ)» відомості про власника квартири АДРЕСА_2 ; призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено атестованому судовому експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

03.09.2024 від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов висновок експерта від 02.09.2024 № 20480/22-42 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у справі.

04.09.2024 ухвалою суду поновлено провадження у справі.

07.10.2024 ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у справі, та призначено справу до розгляду по суті на 31.10.2024.

09.10.2024 представником відповідача подано клопотання про долучення доказів.

28.10.2024 від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог.

29.10.2024 представником відповідача подано клопотання про відшкодування судових витрат.

30.10.2024 представником позивача подано заперечення на заяву про розподіл судових витрат.

31.10.2024 ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог повернуто без розгляду; задоволено клопотання представника відповідача про долучення доказів; долучено заяву про відшкодування судових витрат та заперечення на заяву про розподіл судових витрат.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та відшкодувати судові витрати відповідача.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування

Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру від 01.06.2000, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 5).

Зі змісту відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 01.08.2022 № 062/14-6423 (И-2022) та згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності майно на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.10.2024, ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 37-39, 127 зв. -129).

31.07.2021 комісією ОСББ «Дев`ятий вал» у складі: інженера експлуатації будинку, ОСОБА_6 , робітника з комплексного обслуговування будинку ОСОБА_8 , представника обслуговуючої організації ОСОБА_9 , представника обслуговуючої компанії ОСОБА_10 , в присутності: власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_11 , власниці квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_7 , власника квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_4 , складено Акт про залиття приміщення № 27. Зі змісту Акту вбачається, що у період з 30 по 31 липня 2021 року комісія провела обстеження приміщень квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_3 для з`ясування обставин та причин залиття квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 . У результаті проведеного заходу комісією було встановлено, що в ніч з 29 на 30 липня 2021 року в будинку АДРЕСА_8 відбулось протікання внаслідок прориву гнучкого шлангу постачання води до мийки та було залито підлогу в квартирі. Наслідком протікання стало підтоплення квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , зокрема, в квартирі АДРЕСА_7 та 17 м.кв. виявлено сліди протікання на стелі та стінах та пошкоджене покриття підлоги, в холі та ванній кімнаті виявлено сліди протікання на стелі, пошкоджено двері ванної кімнати, в коридорі між холом та кухнею сліди протікання на стінах, частково затоплено щиток електричний малоструменевий, навколо наявні сліди протікання на стіні. Комісією було запропоновано власнику квартири негайно усунути причини протікання в належній йому квартирі АДРЕСА_3 та взяти під контроль сантехнічне обладнання (т. 1 а.с. 7-8).

Відповідно до висновку оцінювача ПП «Експертзабезпечення» від 21.09.2021 ринкова вартість матеріального збитку внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 станом на 21.09.2021 складає 213 950,00 грн. (т. 1 а. с. 13-76).

Згідно з актом надання послуг № 1343 від 27.09.2021, підписаного директором ПП «Експертзабезпечення» Тупіченко Г.Д. та ОСОБА_12 , послуги з оцінки вартості матеріальних втрат склали 4000,00 грн (т. 1 а. с. 79-80).

Вислухавши виступи представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково з огляду на таке.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

За правилами частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Верховний Суд України у постанові від 19.08.2014 у справі № 3-51гс14 вказав, що аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Наведений висновок було підтверджено Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 квітня 2021 року у справі № 648/2035/17, від 15 липня 2021 року у справі № 520/4080/16, від 27 жовтня 2021 року у справі № 461/484/18, від 09 лютого 2022 року у справі № 161/7881/20.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наданий позивачем Акт про залиття, який підписаний членами комісії, містить усі необхідні дані та відомості, а саме: дата його складення, анкетні дані та посади членів комісії, які приймали участь у його складенні, адресу квартир, що зазнали пошкоджень, характер ушкоджень та їх обсяг, адресу квартири, з якої відбулося залиття та причину залиття, а відтак цей акт є належними і допустимими доказом протиправності поведінки відповідача та його вини у заподіянні шкоди. Власник квартири АДРЕСА_3 від підпису в акті відмовилася, про що зазначено в ньому.

Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність.

Враховуючи зазначене, наданий позивачем Акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, наведені в ньому дані відповідачем не спростовані.

Залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося внаслідок прориву гнучкого шлангу постачання води до мийки у квартирі АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що квартира відповідача розташована вище над квартирою позивача, однак жодних доказів, які б підтверджували, що джерело залиття знаходилося в іншій квартирі, або на ділянці, за яку несе відповідальність балансоутримувач, стороною відповідача не надано, а відтак не доведено, що шкоди завдано не з вини відповідача.

Відтак, відповідач не спростувала своєї вини у залитті квартири позивача.

Враховуючи, що позивачем під час судового розгляду справи доведено завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, та наявності вини відповідача у вказаному залитті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача, як особу, яка завдала збитки майну позивача, обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди.

При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, що належить позивачу, суд виходить з положень статті 22 ЦК України, за змістом якої до вартості матеріального збитку слід включати втрати, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для встановлення пошкодженої речі.

Обов`язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві.

Сторона відповідача заявляла про відхилення Висновку оцінювача з наведених вище підстав і клопотала про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 02.09.2024 № 20480/22-42 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню конструктивних елементів, опорядження квартири АДРЕСА_1 , пошкоджених внаслідок залиття, яке, згідно акту від 31.07.2021(а.с.7), виникло в ніч з 29 на 30 липня 2021 року, а також, розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_6 , розраховано у цінах на час проведення експертизи, з урахуванням таких же та аналогічних матеріалів, які були використані раніше в квартирі АДРЕСА_6 з урахуванням фізичного зносу матеріалів, становить 60456 грн (т. 2 а.с. 76-91).

При вирішенні вказаної справи суд покладається на висновок судової будівельно-технічної експертизи, складений судовим експертом ОСОБА_13 , яка має другий кваліфікаційний клас, стаж експертної роботи з 1999 року та кваліфікацію судового експерта, в тому числі, за спеціальністю 10.6, 10.10 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд», підписаний нею особисто, при цьому експерт попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Вказаний висновок судової будівельно-технічної експертизи, сумнівів у своїй достовірності не викликає, а тому суд визнає його належним доказом у справі.

За вказаних вище обставин позовні вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі 60456 грн 00 коп.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується нормами статті 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди, визначаючи, що моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та статті 1167 цього Кодексу, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн як компенсацію душевних страждань, які він зазнав у зв`язку пошкодженням його майна.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Позивач зазначає, що внаслідок залиття квартири йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

Суд в цілому погоджується з доводами позивача, що внаслідок залиття належної йому квартири він зазнав певних душевних страждань та переживань у зв`язку з погіршенням стану майна та необхідністю вжиття заходів щодо його відновлення, які погіршили умови його звичної життєдіяльності та викликали необхідність докладання зусиль для вирішення проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття. Враховуючи характер пошкоджень та наслідки залиття суд також вважає, що зміни умов проживання в квартирі без проведення її ремонту можна визнати істотними.

Водночас суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок залиття, в сумі 20 000 грн. є завищеним, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства і, враховуючи характер душевних страждань, ступінь вимушених змін у житті позивача, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 10 000,00 грн., що відповідатиме принципу розумності та пропорційності.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат

Відповідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2379,50 грн та понесено витрати за складання висновку щодо визначення ринкової вартості матеріального збитку в сумі 4000,00 грн. (т. 1 а.с. 80, 85).

Відповідачем заявлено до відшкодування витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 15101,60 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 16500,00 грн. (т. 2 а.с. 142, 143).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на правову допомогу суду надано: Договір про надання правничої допомоги № РАВ/20-01-22 від 20.01.2022 укладений між ОСОБА_5 та АО «Капітал Партнерс», додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги № РАВ/20-01-22 від 21.01.2022, відповідно до якої загальна вартість юридичних послуг становить 16 500,00 грн, рахунок на оплату юридичних послуг № 93 від 29.10.2024 на суму 16500,00 грн. (т. 2 а.с. 1, 141,141 зв).

Правовий статус ОСОБА_3 , як адвоката, підтверджено свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 9351/10 від 31.07.2020, а повноваження процесуального представника - ордером серії AІ № 1200951, виданого АО «Капітал Партнерс» 20.01.2022 (т. 2 а.с. 139, 139 зв.).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.

Суд вважає, що супровід даної справи не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних, регулювання даної категорії справи здійснюється невеликим обсягом нормативно-правових актів, підготовка заяв по суті справи та клопотань у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлена відповідачем сума витрат на правову допомогу - 16500,00 грн є завищеною і непропорційною до предмета спору.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд врахувавши складність справи, відповідно до принципів пропорційності, співмірності, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, визнає обґрунтованими (такими, що мають враховуватись для цілей розподілу судових витрат у цій справі) витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Враховуючи, що заявлені позовні вимоги позивача були задоволенні частково, на основі визначених чинним процесуальним законодавством норм, судові витрати сторін також мають бути відшкодовані пропорційно.

За результатами розгляду справи суд задовольнив вимоги позову частково на суму 70456,00 грн.

Отже враховуючи, що рішенням суду позовні вимоги задоволено на 32%, суд має покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 2041,44 грн. ((2379,50+4000,00)/100х32).

У задоволенні 68% позовних вимог відмовлено, а отже суд має покласти на позивача понесені відповідачем витрати на правничу допомогу та витрати по сплаті судової експертизи в розмірі 17069,10 грн. (25101,60/100х68).

За змістом ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, здійснивши залік взаємних вимог, суд стягує з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 15027,66 грн. (17069,10- 2041,44).

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 19, 48, 81, 89, 92, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди кошти у розмірі 60456 грн 00 коп, у відшкодування моральної шкоди кошти в розмірі 10 000 грн 00 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати у сумі 15027 грн. 66 коп.

Позивач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_9 , р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_8 , р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.11.2024.

СУДДЯ: Ю.С.МИЦИК