Справа № 296/6729/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Алексеєнко В.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерне товариство «Укрпошта» про захист прав споживача, стягнення компенсації за втрачене поштове відправлення та моральної шкоди

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив суд стягнути з відповідача комісію за переказ коштів в сумі 155,00 грн. за оплату поштового відправлення, штраф за втрату поштового відправлення оголошеної цінності в розмірі 50% від вартості втраченої посилки на суму 7250,00 грн. та моральної шкоди в сумі двадцять тисяч гривень.

Позов обґрунтовано тим, що 17.01.2023 року ОСОБА_1 замовив через інтернет-платформу OLX доставку із м. Харків інвенторного генератора вартістю 14500,00 грн., який він, як військовослужбовець ЗСУ, разом із співслужбовцями вирішили придбати за власні кошти для забезпечення виконання бойових завдань по відбиттю збройної агресії російської федерації в складі підрозділів протиповітряної оборони. 23.01.2023 прибувши до поштового відділення з метою отримання відправлення позивач дізнався, що працівники відділення 21.01.2023 відділи посилку іншій особі чим спричинили йому матеріальних збитків на суму 14655,00 грн.

ОСОБА_1 також зазначив, що він неодноразово звертався до відповідача з метою вирішення досудового врегулювання спору, однак кошти йому повернуті не були, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 17.07.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 20.09.2023 змінено відповідача з Житомирської дирекції АТ «Укрпошта» на Акціонерне товариство «Укрпошта».

22.01.2024 від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 72-77) в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки позивачу виплачено суму коштів в розмірі оголошеної вартості втраченої посилки. Також, вважає необґрунтованою суму завданої моральної шкоди.

01.02.2024 представником позивача подано відповідь на відзив (а.с. 103-105) в якому зазначено, що відповідач майже рік не виплачував йому відшкодування коштів, хоча знав про неправомірні дії своїх працівників. Також зазначив, що відповідно до вимог закону має право на стягнення штрафу у розмірі 50 відсотків вартості послуги . крім цього вказав, що новий генератор був придбаний через 6 місяців, тому позивач з вини відповідача не міг тривалий час при виконанні бойових завдань використовувати генератор в польових умовах, в т.ч. при мінусових температурах, що вказує на наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

22.02.2024 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив (а.с. 112-118).

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 17.01.2023 замовив через інтернет-платформу OLX доставку із м. Харків інвенторний генератора вартістю 14500,00 грн. та здійснив його оплату (а.с. 9, 10,11). У замовленні зазначено, що доставка буде здійснена Укрпоштою за адресою: 10006, м. Житомир, вул. Радивилівська, 82. Вартість доставки 0 грн., комісія з переказу коштів 155,00 грн.

З викладеного вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини щодо перевезення, зокрема, поштового відправлення.

Згідно ст.908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно ст.924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

АТ «Укрпоштою» позивачу було виплачено відшкодування за втрачене поштове відправлення в сумі 14500,00 грн. , що не заперечувалось позивачем в судовому засіданні, проте, з простроченням встановленого строку, що не заперечувалося представником відповідача.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про поштовий зв`язок" послуги поштового зв`язку - продукт діяльності оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів банківських операцій, спрямований на задоволення потреб користувачів. Оператор поштового зв`язку (оператор) - суб`єкт підприємницької діяльності, який в установленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку.

На підставі ст. 3 Закону України "Про поштовий зв`язок" основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, зокрема, є забезпечення надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості.

Статтею 32 Закону України «Про поштовий зв`язок» передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання послуг з пересилання внутрішніх поштових відправлень, доручень користувачів щодо поштових переказів оператори поштового зв`язку несуть перед користувачами таку відповідальність: за повну втрату реєстрованого поштового відправлення з оголошеною цінністю - відшкодування збитків у розмірі суми оголошеної цінності поштового відправлення, вартості послуги поштового зв`язку та штраф у розмірі 50 відсотків вартості такої послуги.

Судом встановлено, що відповідачем відшкодовано позивачу вартість збитків у розмірі суми оголошеної цінності поштового відправлення.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача комісію за переказ коштів у сумі 155,00 грн. за оплату поштового відправлення, однак суд вважає, що вказана сума коштів не може бути стягнута з відповідача, оскільки вказані кошти не входять до поняття вартості послуг поштового зв`язку, тому вказана вимога не підлягає задоволення.

Також, суд зазначає, що не підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 50 відсотків вартості втраченої посилки, оскільки відповідно до статті 32 Закону України «Про поштовий зв`язок», на яку посилається позивач, відшкодуванню підлягає штраф у розмірі 50 відсотків вартості такої послуги. Враховуючи, що ОСОБА_1 не сплачував кошти за пересилання товару, тому і не підлягає стягненню 50 відсотків вартості такої послуги. Стягнення з відповідача 50 відсотків вартості втраченої посилки в сумі 7250,00 грн. не обґрунтовано позивачем.

Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Аналіз наведеної норми права з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Враховуючи обставини справи, зважаючи на дії відповідача по тривалому не здійсненню відшкодування шкоди, суд вважає доведеним факт завдання позивачу моральної шкоди саме діями відповідача.

Нормативно не встановлено мінімальний і максимальний розміри відшкодування моральної шкоди та методику його визначення. В той же час, при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Розмір відшкодування моральної шкоди одразу оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом.

Критерії, які суд має оцінювати при визначенні розміру моральної шкоди: характер правопорушення (це може бути адміністративний проступок, злочин як середньої тяжкості, так і тяжкий, інше порушення цивільних прав, яке не є злочином або проступком. Оцінці також має підлягати об`єкт порушення, тобто на що правопорушення було спрямоване - на життя та здоров`я чи на майно самого потерпілого або близьких йому осіб тощо); глибина фізичних та душевних страждань, яка визначається в залежності від особистих властивостей психіки потерпілого та характеру шкоди, яка йому завдана; погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації (тут мова йдеться як про професійну працездатність потерпілого, так і про інші навички, які втрачаються внаслідок, наприклад, заподіяння шкоди здоров`ю); ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. За загальним правилом вина є підставою для відшкодування моральної шкоди. Отже, суд має брати до уваги як форму вини завдавача шкоди (умисел або необережність), так і наявність вини самого потерпілого. Випадки компенсації моральної шкоди незалежно від вини завдавача шкоди встановлюються ст. 1167 ЦКУ; інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілого, можливість усунення негативних наслідків, які виникла в результаті посягання на права особи тощо) (стаття 23 ЦК України).

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості.

Зважаючи на викладене, а також на те, що відповідно до витягу з наказу командувача сухопутних військ м. Київ від 18.10.2022 № 271 ОСОБА_1 з 18.10.2022 був залучений до складу сил та засобів угрупування військ оборони м. Київ в умовах збройної агресії російської федерації з метою виконання службових (бойових) завдань та втрачений представниками відповідача генератор, зі слів позивача, повинен був використовуватись для виконання бойових завдань, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Приймаючи рішення Суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України 2004 року завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Враховуючи, що позивач в силу Закону звільнений від сплати судового збору при поданні позову, його слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.623, 908, 909, 924 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживача, стягнення компенсації за втрачене поштове відправлення та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Укрпошта» , . Юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22

Головуючий суддя Ю. І. Драч