Справа № 485/919/23
Провадження №2/485/48/24
РІШЕННЯ

іменем України

29 лютого 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу №485/919/23, провадження №2/485/48/24 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У серпні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 40443,49 грн за кредитним договором №б/н від 26.11.2021 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 листопада 2021 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість, яка станом на 28.05.2023 року складає 40443,49 грн, з яких: 32781,03 грн заборгованість за тілом кредиту, 7662,46 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 40443,49 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Відзив на позовну заяву до суду до суду не надходив.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідач зазначив, що позов визнає частково, а саме в частині стягнення з нього тіла кредиту. Звертає увагу суду, що паспорт споживчого кредиту не свідчить про те, що між сторонами при укладанні договору дотримані вимоги ч.2 ст.11 Закону України №1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. При цьому посилається на висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20. Крім того, звертає увагу суду на те, що він є військовослужбовцем, тому звільнений від сплати процентів на підставі п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Інші процесуальні дії у справі

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 21 серпня 2023 року відкрила провадження у справі, постановила розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Снігурівський районний суд Миколаївської області 21 вересня 2023 року ухвалив заочне рішення у справі. Суд ухвалив: позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити повністю; стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 26.11.2021 в розмірі 40443,49 та 2684,00 грн понесених судових витрат.

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 07 листопада 2023 року поновила ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду у справі з позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості прийняла до розгляду. Призначила судове засідання.

Позиції сторін

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримають повністю.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Надав заяву, в якій просив суд справу розглядати у його відсутність через перебування на військовій службі. При ухваленні рішення просив суд врахувати його доводи, викладені в заяві про перегляд заочного рішення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

26 листопада 2021 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, шляхом підписання сторонами заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг /а.с.17-28/.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку.

Строк дії кредитних карток: НОМЕР_1 10/25 /а.с.16/.

Старт карткового рахунку відбувся 26.11.2021 та встановлено кредитний ліміт 5000,00 грн; 26.11.2021 зменшено кредитний ліміт до 5000,00 грн; 27.01.2022 збільшено кредитний ліміт до 10000,00 грн; 27.01.2022 кредитний ліміт збільшено до 15000,00 грн; 29.01.2022 кредитний ліміт збільшено до 25000,00 грн; 29.01.2022 кредитний ліміт зменшено до 20000,00 грн; 30.01.2022 кредитний ліміт збільшено до 30000,00 грн; 02.02.2022 кредитний ліміт збільшено до 32000,00 грн; 03.01.2023 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн /а.с.15/.

Відповідач на погашення кредитних коштів проводив оплату, останній раз 12 квітня 2022 року.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором станом на 28.05.2023 становить 40443,49 грн, з яких: 32781,03 грн заборгованість за тілом кредиту, 7662,46 грн заборгованість за простроченими відсотками /а.с.8-14/.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» який наданий на підтвердження позовних вимог позивачем, останні не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, надав на підтвердження позовних вимог копію паспорту споживчого кредиту, яким визначено порядок надання банківських послуг, який підписаний відповідачем 26 листопада 2021 року та зберігає чинність та є актуальним. Зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту є лише дотриманням банком вимог Закону України "Про споживче кредитування" в частині виконання переддоговірних обов`язків кредитною установою щодо ознайомлення клієнта з інформацією, необхідною для отримання споживчого кредиту.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) прийняв наступний висновок: «Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

Заява про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, підписана відповідачем 26.11.2021, також містить різні процентні ставки.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту та Заяви без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Отже, наданий Банком паспорт споживчого кредиту не є складовою кредитного договору, укладеного з відповідачем 26.11.2021 року, не змінює його умов та не підтверджує укладення договору.

Ураховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, Заява та Паспорт не містить посилання на конкретні умови кредитування, порядок повернення кредиту, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачем та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, є підставою для відмови у стягненні з відповідача 7662,46 грн - заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки така є недоведеною.

Враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Однак, з наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що заборгованість по тілу кредиту збільшувалася, в тому числі, в зв`язку з погашенням відповідачем нарахованих відсотків. Як було зазначено вище, вказані платежі не підлягають стягненню, в зв`язку з чим суд вважає, що вони також не можуть бути враховані при визначенні розміру заборгованості по тілу кредиту, та заборгованість по тілу кредиту підлягає перерахуванню виходячи з різниці між розміром фактично витрачених відповідачем коштів (покупки, зняття готівки, поповнення мобільного телефону, тощо) та внесених ним на рахунок коштів.

Таким чином, з урахуванням фактично здійснених відповідачем витрат у сумі 107789,83 грн, та внесених коштів на картку у сумі 79078,0347 грн, вбачається що заборгованість за тілом кредиту станом на 28.05.2023 становить 28711,80 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по тілу кредиту в розмірі 28711,80 грн.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача 28711,80 грн заборгованості за кредитним договором, задовольнивши 70,99 % позовних вимог.

Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1905,37 грн.

На підставі викладеного, статей 526,530,549,625,610,612,1050,1054 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 13, 81,133, 141, 263-265, 268 ЦПК України , суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 26.11.2021 в розмірі 28711,80 (двадцять вісім тисяч сімсот одинадцять гривень вісімдесят копійок) гривень та 1905,37 (тисяча дев`ятсот п`ять гривень тридцять сім копійок ) гривень понесених судових витрат.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Повне рішення складено 29 лютого 2024 року.

Позивач:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, адреса для листування: вул.Набережна Перемоги, буд.50, , розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , МФО №305299.

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя О.П.Бодрова