Справа № 161/7845/23
Провадження № 4-с/161/18/24
У Х В А Л А

іменем України

12 березня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

за участі:

заявника ОСОБА_1

заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення державних виконавців Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

12.03.2024 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою на обгрунтування якої зазначив, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.08.2023 року в цивільній справі № 161/7845/23 із нього та ще двох осіб ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) стягнуто солідарно на користь ДКП «Луцьктепло» 30214,69 грн. заборгованості за теплопостачання. 19.12.2023 року на його адресу місця проживання надійшли дві постанови про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання судового рішення в цивільній справі № 161/7845/23, боржниками за якими є він та ОСОБА_4 . Вважає такі дії суб`єкта оскарження неправомірними, оскільки солідарними боржниками повинні бути троє, а не двоє осіб. Крім того, у вказаних постановах зазначено про стягнення із кожного з боржників заборгованості за теплопостачання в розмірі 30214,69 грн., тобто разом така сума фактично подвоєна та складає 60429,38 грн. У свою чергу, на час дії в Україні правового режиму воєнного стану звернення стягнення на пенсію, стипендію припиняється. Враховуючи наведене, просить суд визнати незаконними та скасувати постанову державного виконавця ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Данилевич Л.І. про відкриття виконавчого провадження № 73569139 від 12.12.2023 року та постанову ст. державного виконавця ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Горун І.Л. про відкриття виконавчого провадження № 73569034 від 12.12.2023 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.02.2024 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено стягувача ДКП «Луцьктепло» (а.с. 22).

13.02.2024 року державними виконавцями, дії яких оскаржуються, подано до суду відзив на скаргу. В обгрунтування своїх доводів останні зазначають, що виконавчі провадження були відкриті щодо тих солідарних боржників, виконавчі документи по яких пред`явлені ДКП «Луцьктепло». У свою чергу, постанова про звернення стягнення на пенсію, стипендію в межах жодного із виконавчих проваджень не виносилися. На підставі наведеного, просять скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення (а.с. 29-30).

В судовому засіданні боржник (заявник) заявлені вимоги підтримав з підстав, які зазначені у його скарзі, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Державний виконавець Горун І.Л. щодо задоволення скарги заперечувала посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на скаргу.

Державний виконавецьДанилевич Л.І. у задоволенні скарги також просила відмовити. Додатково суду пояснила, що відсутність в постанові про відкриття виконавчого провадження інформації, на яку посилається ОСОБА_1 у своїй скарзі, зумовлене особливостями формування відповідного роду документів в автоматизованій системі, проте відомості про солідарне стягнення заборгованості внесені до АСВП.

Заінтересована особа - стягувач ДКП "Луцьктепло", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи,пояснення на скаргу від нього на адресу суду не надходили.

З огляду на обсяг доказів, які містяться в матеріалах справи, суд вважає за можливе провести розгляд скарги по суті.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України імперативно визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.08.2023 року в цивільній справі № 161/7845/23 з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ДКП «Луцьктепло» стягнуто солідарно заборгованість за надані послуги по теплопостачанню в розмірі 29320 грн., а також по 894 грн. 67 коп. судового збору з кожного (а.с. 4-5).

На виконання вищевказаного судового рішення 03.10.2023 року стягувачу було видано виконавчі листи стосовно кожного з боржників.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Тобто, нормами чинного законодавства передбачено, що стосовно кожного з відповідачів видається окремий виконавчий документ, в якому зазначається про солідарне стягнення, у разі застосування такого.

Реалізовуючи своє право на примусове виконання судового рішення, ДКП «Луцьктепло» за вих. № № 5220/08 та 5221/08 від 23.11.2023 року, звернулося до ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції із заявами, в яких просили відкрити виконавчі провадження стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . До даних заяв стягувачем було долучено виконавчі листи, які стосуються вказаних боржників, кожного окремо (а.с. 55-62).

12.12.2023 року ст. державним виконавцем ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Горун І.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 73569034 від 12.12.2023 року з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 03.10.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДКП «Луцьктепло» боргу в загальному розмірі 30214,69 грн. (а.с. 3).

Крім того, 12.12.2023 року державним виконавцем ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Данилевич Л.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 73569139 від 12.12.2023 року з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 03.10.2023 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ДКП «Луцьктепло» боргу та судового збору в загальному розмірі 30214,69 грн. (а.с. 37).

Суд зауважує, що станом на дату винесення вищевказаних процесуальних рішень державних виконавців, сторонами виконавчих проваджень № 73569034 та № 73569139 будь-які інші документи не пред`являлися.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

У ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» закріплені вимоги до виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1, п. п. 1, 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, а також розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Аналіз вищевказаних положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що у разі надходження до органу ДВС виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення, який не визнаний таким, що не підлягає примусовому виконанню та не відкликаний органом, що його видав, який відповідає вимогам, встановленим ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний прийняти його до примусового виконання та відкрити виконавче провадження.

Як встановлено судом, виконавчі листи, видані на примусове виконання судового рішення в цивільній справі № 161/7845/23 щодо боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були чинними, а тому, за відсутності будь-яких інших відомостей про їх відкликання чи визнання такими, що не підлягають примусовому виконанню, державними виконавцями правомірно було прийнято такі документи до примусового виконання.

При цьому, як зазначалося, виконавчі провадження № 73569034 та № 73569139 здійснюються на підставі виконавчих листів, виданих на примусове виконання судового рішення в цивільній справі № 161/7845/23, в яких містяться відомості саме про солідарне стягнення заборгованості, а тому відсутність в оскаржуваних постановах відповідної інформації не змінює обов`язку держаних виконавців вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчими документами.

Відсутність відомостей про солідарне стягнення в оскаржуваних постановах про відкриття виконавчих проваджень від 12.12.2023 року зумовлене особливостями роботи АСВП, проте зазначене в жодній мірі не свідчить про те, що таке призведене до подвійного стягнення суми заборгованості.

Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України імперативно визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При розгляді скарги на дії або бездіяльність державних виконавців суд надає оцінку виключно правомірності здійснення ними своїх повноважень з огляду на реалізацію сторонами виконавчого провадження свої прав та обов`язків.

Учасниками даного судового провадження в повній мірі було забезпечено можливість реалізувати свої процесуальні права щодо подання та збирання доказів.

Однак, в ході розгляду справи ОСОБА_1 не було надано будь-яких інших доказів, які б свідчили про те, що державні виконавці ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Горун І.Л. та ОСОБА_3 діяли не у спосіб та в порядку, встановленими нормами чинного законодавства та поза межами своїх повноважень.

Суд також зауважує, що як станом на дату відкриття виконавчих проваджень № 73569034 та № 73569139 (12.12.2023 року), так і на дату постановлення даного судового рішення, ОСОБА_1 , який також діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно наданої довіреності (а.с. 16), не звертався до державних виконавців про їх закриття на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, розглянувши скаргу ОСОБА_1 в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом, суд приходить до висновку, що при винесенні постанов від 12.12.2023 року про відкриття виконавчого провадження № 73569034 та № 73569139 державні виконавці ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Горун І.Л. та ОСОБА_3 діяли у спосіб та в порядку, встановленими нормами чинного законодавства та в межах своїх повноважень.

З огляду на положення ст. 451 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скаргиОСОБА_1 на рішення державних виконавців ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державних виконавців Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 15 березня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська