ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/34/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гусак О.С.,

з секретарем Уляницькою М.В.,

за участі: представника позивача адвоката Приліпи М.М.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в

у серпні 2023 року адвокат Приліпа Максим Михайлович звернувся до Дарницького районного суду міста Києва в інтересах ОСОБА_1 із позовом до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . На час відкриття спадщини її спадкоємець першої черги - син ОСОБА_1 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з померлою матір`ю ОСОБА_2 , доглядав за нею, здійснив поховання за власний рахунок та вів з покійною спільне господарство. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні. ОСОБА_1 , який постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняв спадщину померлої матері ОСОБА_2 , а саме: частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 80,0 кв. м, яка згідно свідоцтва про право власності на житло від 22 листопада 1995 року, виданого відділом приватизації житла Харківської районної державної адміністрації, належала ОСОБА_2 . Однак Другою Бориспільською державною нотаріальною конторою 30 травня 2023 року на усне звернення ОСОБА_1 повідомлено, що станом на 30 травня 2023 року в Другій Бориспільській державній нотаріальній конторі після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , місце проживання якої на день смерті було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , спадкова справа не заводилась.

Просив визнати за ним в порядку спадкування права власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 80 кв.м, яка згідно свідоцтва про право власності на жито від 22 листопада 1995 року, виданого відділом приватизації житла Харківської районної державної адміністрації, належала його матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Гусак О.С.

Ухвалою від 4 вересня 2023 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження на 10 жовтня 2023 року.

10 жовтня 2023 року підготовче засідання відкладено на 28 листопада 2023 року.

3 листопада 2023 рокувід представника Київської міської ради надійшов відзив. Представник позивача зазначив, що власником частини квартири АДРЕСА_2 була померла ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживав з нею по день смерті останньої і вважається таким, що фактично прийняв спадщину після померлої.

28 листопада 2023 року справу знято з розгляду взв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді. Наступною датою підготовчого засідання визначено 13 грудня 2023 року.

13 грудня 2023 року в підготовче засідання сторони повідомлені належним чином не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Від представника позивача - адвоката Приліпа М.М. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, проти переходу до розгляду справи по суті не заперечував.

Протокольною хвалою від 13 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18 січня 2024 року.

18 січня 2024 року в судовому засіданні представника позивача адвокат Приліпа М.М. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник Київської міської ради в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_4 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , мати позивача, померла, що засвідчується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданим Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 13 квітня 2017 року (а.с. 11) та довідкою виконавчого комітету Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області № 11 від 1 березня 2017 року (а.с. 11-12).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 листопада 1995 року виданого відділом приватизації житла Харківської районної державної адміністрації 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 80,0 кв.м., належала ОСОБА_2 (а.с. 10).

ОСОБА_1 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з померлою матір`ю ОСОБА_2 , доглядав за нею, здійснив поховання за власний рахунок та вів з покійною спільне господарство, що підтверджується довідкою Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області № 237 від 1 березня 2017 року (а.с. 13).

Також, 16 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування зареєстрований в реєстрі за № 14, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кузьміченком А.П. про передачу заявнику у власність житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 72175618 від 18 квітня 2023 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась (а.с. 15).

На усне звернення ОСОБА_1 . Другою Бориспільською державною нотаріальною конторою надано відповідь від 30 травня 2023 року № 608/01-16, що станом на 30 травня 2023 року в Другій Бориспільській державній нотаріальній конторі після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , місце проживання якої на день смерті було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , спадкова справа не заводилась. Зазначили, що ОСОБА_1 не звернувся у встановлені строки з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, тому вважається таким, що не прийняв спадщину (а.с. 16).

Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України, ст. ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності.

Згідно з ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України).

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог.

Так, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач прийняв спадщину як спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлений права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, яка залишилась після смерті її тітки, чим порушується (не визнається) його право власності на спадкове майно. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право на підставі ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. ст. 4,5 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268, 1273, 1274, 1297 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 15, 16, 76-82, 89, 206, 211, 247, 258, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування права власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 80 кв.м, яка згідно свідоцтва про право власності на жито від 22 листопада 1995 року, виданого відділом приватизації житла Харківської районної державної адміністрації, належала його матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Гусак О.С.