Справа № 484/6252/23
Провадження № 2/484/361/24
Рішення

іменем України

26.02.2024 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Максютенко О.А.

секретаря судового засідання Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" про розірвання договору оренди земельної частки (пай) та повернення земельних ділянок

встановив

13.11.2023 року позивачка ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Сотської С.О., звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на підставі сертифікату серії МК № 0035297, виданого 10.07.1996 року номер реєстрації 1226, належить земельна частка (пай) загальною площею 4,78 га, яка розташована в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 20.03.2013 року позивачці було видано дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №685994 взамін сертифіката серії МК №0035297. 23.05.2013 року вона скористалася своїм право на виділення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) та отримала свідоцтво про право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:1032 площею 1,3646 га та :01:000:1033 площею 2,5345 га. Дане речове право зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 23.05.2013 року. Зазначені земельні ділянки перебувають в користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 28.12.2009 року строком на 50 років, укладеного між нею і ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та зареєстрованого 02.03.2010 року в Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за №67. Пунктом 2.2 зазначеного договору оренди земельної частки (паю) передбачено, що за користування земельною часткою (паем) орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 3% від грошової оцінки земельної частки (пай) в строк до 26 грудня того року, за який здійснюється розрахунок. В порушення умов договору відповідач нарахував, але не сплатив їй орендну плату за 2020- 2022 роки, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків. Із вказаних відомостей вбачається, що у 2020 році відповідачем нараховано 4864 грн. 72 коп., сплачено податку на суму 875,65 грн., виплачено 0 грн., у 2021 році - нараховано 3723 грн. 94 коп., сплачено податку на суму 726,13 грн., виплачено 0 грн., у 2022 році нараховано 3698 грн. 50 коп., сплачено податку на суму 665,73 грн., виплачено 0 грн. Із вказаних відомостей також вбачається про виплату позивачці у лютому 2022 року орендної плати в сумі 8588,66 грн. Орендна плата за 2022 рік від відповідача надійшла на картковий рахунок позивачки в сумі 3723,93 лише 29.06.2023 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку. Позивачка вважає, що систематична несплата відповідачем орендної плати є підставою для розірвання договору оренди земельної частки (паю). У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань вона просить розірвати договір оренди та зобов`язати повернути земельні ділянки їх власниці. Також позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2147 грн. 20 коп.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2023 року головуючим у справі визначено суддю Закревського В.І.

Ухвалою суду від 20.11.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позов є безпідставним, а його обґрунтування не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначив, що товариство регулярно нараховує орендну плату та сплачує податки, але позивачка відповідно до умов спірного договору не з`являється за отриманням орендної плати до каси Орендаря і не повідомляє платіжні реквізити для перерахування орендної плати. В даному випадку несплата орендної плати виникла з вини позивачки, яка ухиляється від отримання орендної плати з метою штучного створення підстав для розірвання договору оренди. Позивачкою не доведено, що товариство протягом 2020-2022 років умисно не виплачувало орендну плату, а відтак неотримання коштів викликане саме поведінкою позивачки. Зазначає, що викладені позивачкою в позовній заяві обставини свідчать про її недобросовісну поведінку, оскільки дії щодо розірвання договору суперечать попередній поведінці позивачки щодо прийняття виконання за договором оренди, зокрема, отримання орендної плати за попередні роки. Крім того, представник відповідача зазначив, що товариство вживало заходів щодо отримання позивачкою орендної плати шляхом направлення на її адресу листа, однак позивачка проігнорувала направлений лист, тому орендна плата за 2020, 2021 роки була сплачена уповноваженому представнику позивачки, який діяв за нотаріально посвідченою довіреністю.

Представниця позивачки надала відповідь на відзив, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Вважає, що сплата орендної плати за довіреністю не підтверджує належне виконання зобов`язань за договором оренди. Представниця зазначає, що відповідач не надав доказів у який спосіб у лютому 2022 року повірений ОСОБА_2 отримав кошти, відсутні докази його звернення до товариства із заявою про отримання орендної плати за довірителя ОСОБА_1 , оскільки проживає в російській федерації. Посилання відповідача, що позивачка змінила місце проживання і не повідомила про це відповідача, що перешкоджало останньому виконати зобов`язання за договором оренди своєчасно, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач знав, що позивачка з 2004 року проживає в АДРЕСА_1 , про що свідчить систематичне отримання нею орендної плати до 2019 року. Крім того, представник відповідача ОСОБА_3 мала в розпорядженні номер мобільного телефону позивачки. Після неодноразових звернень про виплату орендної плати за 2020-2022 роки, відповідач тільки у 2023 році здійснив виплату орендної плати за 2022 рік. Жодних повідомлень про отримання орендної плати в касі підприємства за 2020-2022 роки позивачка не отримувала, а всі листи відправлені на адресу у с. Кам`яна Балка Первомайського району Миколаївської області повернуті, так як позивачка там не проживає. Повідомлення у газеті «Прибузький вісник» про здійснення виплати орендної плати у 2022 році є способом повідомлення, який не передбачено умовами договору оренди. Звернення відповідача до орендодавця про надання реквізитів для перерахування орендної плати за 2020-2021 роки не свідчить про виконання обов`язку щодо сплати оренди. Повернення поштових відправлень адресованих позивачці з проханням надати реквізити для перерахування коштів не доводить ухилення орендодавця від прийняття належного виконання умов договору оренди, оскільки такі умови договором не передбачені. Також представниця позивачки зазначає, що із наданих представником відповідача доказів вбачається, що орендна плата за 2020, 2021 роки нарахована, але не виплачена, а за 2022 рік - була сплачена лише 29.06.2023 року, тобто із систематичним порушенням строків її виплати, що є підставою для розірвання договору. Крім того, вона вказує, що відповідачем не надано доказів того, що систематичне порушення умов договору було викликано поважними причинами, або обумовлене винною поведінкою позивачки. Самі лише наміри сплатити орендну плату не свідчать про виконання зобов`язання, що відповідає правовій позиції викладеній у постанові КЦС ВС у справі №499/793/21 від 20.11.2023 року.

Ухвалою суду від 19.12.2023 року закрите підготовче провадження в наданій справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Цією ж ухвалою витребувано у ТОВ «Агрофірма Корнацьких» листа від імені ОСОБА_2 з конвертом направленого відповідачу на отримання орендної плати від імені ОСОБА_1 .

16.01.2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи витребуваних доказів, а саме: заяви ОСОБА_2 від 04.02.2022р., складеної на ім`я директора ТОВ «Агрофірма Корнацького» про перерахування на його поточний рахунок нарахованої орендної плати за договорами оренди за осіб (моїх довірителів згідно нотаріально посвідчених довіреностей) відповідно до вашого листа від 04.02.2022 року №81, копії довіреності від 15.02.2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Ткаченко Н.В. та зареєстрованої в реєстрі за №123, копії листа ТОВ «Агрофірма Корнацьких» від 04.02.2022р. №81. Також, представник відповідача звернув увагу суду у клопотанні, що надати витребуваний поштовий конверт не представляється за можливе, оскільки ОСОБА_2 , перебуваючи на території Первомайського району Миколаївської області, безпосередньо 04.02.2023 року звертався із відповідною заявою до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» у зв`язку із листом товариства від 04.02.2022 року №81.

Згідно розпорядження керівника Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.01.2024 року №25 «Щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи» в зв`язку з відрахуванням зі штату суду судді Закревського В.І. через припинення повноважень судді цивільну справу №484/6252/23 передано на повторний автоматизований розподіл між суддями.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2024 року головуючим у справі №484/6252/23 визначено суддю Максютенко О.А.

Ухвалою суду від 01.02.2024 року цивільну справу прийнято до свого провадження та ухвалено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Про слухання справи сторони повідомлені належним чином.

Представником відповідача в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк подано до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 мала право на земельну частку (пай) площею 4,78 умовних кадастрових гектарів (на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації від 27.06.1996 року №170) згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК №0035297, виданого 10.07.1996 року та зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по СА «Світанок» в межах території Кам`янобалківської сільської ради за №1226.

20.03.2013 року ОСОБА_1 було видано дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №685994 взамін сертифіката серії МК №0035297.

З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.05.2013 року №3828641, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.05.2013 року №3799337 та від 23.05.2013 року №3828396, вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 2,5345 га кадастровий номер :01:000:1033 та площею1,3646 га кадастровий номер :01:000:1032 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Матеріалами справи підтверджено, що 28.12.2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» був укладений договір оренди земельної частки (паю) строком на 50 років з 01.01.2010 року до 31.12.2059 року, що підтверджується копією вказаного договору. Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Згідно договору ОСОБА_1 передала відповідачу в строкове платне користування земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів вартістю 40392 грн. 33 коп., яка розміщена в межах земельної ділянки, закріпленої кадастровим планом земельних часток (паїв), переданих у користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

З часу укладення договору земельна частка (пай) ОСОБА_1 знаходиться у фактичному користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких», що також сторонами не оспорювалось.

Підпунктом 2.2 пункту 2 Договору передбачено, що за користування вказаною у договорі земельною часткою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі (в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі 3 відсотки від грошової оцінки земельної частки (паю), яка передається орендодавцем в користування орендарю, що в грошовому вигляді складає 1211 грн. 77 коп. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії договору, але не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Орендар, за погодженням з орендодавцем, може перенести термін виплати орендної плати. За несвоєчасну сплату орендної плати орендар зобов`язався сплачувати пеню у розмірі 0,2 відсотка від суми недоїмки за кожний день прострочення.

Таким чином ТОВ «Агрофірма Корнацьких» зобов`язане щорічно до 26 грудня провести розрахунок по орендній платі, однак із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 02.11.2023 року вбачається, що орендна плата ОСОБА_1 була нарахована, але не була виплачена: у четвертому кварталі 2020 року в сумі 4 864, 72 грн. без утриманого податку (податок 875,65 грн.); у грудні 2021 року 3 723,94 грн. (податок 670,31 грн.); у лютому 2022 року в сумі 8588,66 грн.(відсутні дані про нарахування та сплату земельного податку); у грудні 2022 року в сумі 3723,94 грн. (податок 670,31 грн.).

Товариство не оспорює, що орендна плата не виплачена в строки, встановлені договором, проте вважає, що це пов`язане з ухиленням позивачки від її отримання, яке полягає в ненаданні нею реквізитів банківського рахунку та у неявці до каси орендаря за отриманням орендної плати.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача, тому що своєчасна сплата орендної плати є обов`язком відповідача відповідно до умов договору.

Відповідач не надав достатніх доказів на підтвердження факту спроби сплатити орендну плату та факту ухилення позивачки від отримання такої плати, зокрема, що орендодавцю було запропоновано, але вона відмовилася від отримання орендних платежів або орендар вживав інші заходи щодо виплати орендної плати, але не мав можливості її сплатити, у тому числі шляхом внесення коштів за місцем проживання позивачки або шляхом внесення грошових коштів на депозит нотаріуса, нотаріальної контори, якщо не знав куди відправляти кошти на виконання договірного зобов`язання.

Представник відповідача в обґрунтування вжиття заходів щодо сплати орендної плати посилається на лист, направлений за на адресу позивачки, зазначену у договорі. Однак, зазначений лист не є беззаперечним доказом вжиття заходів до сплати орендної плати та підтвердженням факту ухилення позивачки від отримання орендної плати, оскільки із доданого рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось з відмітною «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідачу було достовірно відомо, що позивачка даний лист не отримала, однак інших заходів сплати орендної плати відповідач не вжив.

Матеріали справи не містять даних про умисне ухилення позивачки від отримання орендної плати та вчинення будь-яких дій з боку відповідача для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати.

Також не заслуговують на увагу суду твердження представника відповідача про ненадання позивачкою інформації про зміну місця свого проживання, що зумовило не виплату відповідачем орендної плати у 2020-2022 роках, оскільки позивачка зареєстрована за новою адресою з 17.01.2004 року, що підтверджується копією її паспорта, а договір укладався 28.12.2009 року на підставі паспортних даних позивачки, в яких зареєстрованим місцем її вказана нова адреса. Крім того, що орендна плата виплачувалася за період з 2010 по 2019 роки включно в повному обсязі без затримок.

Посилання відповідача на практику Миколаївського апеляційного суду суд вважає не доречним, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, вчасна сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сам факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору. В даному випадку відповідачем порушено строки виплати орендної плати, що є однією із істотних умов договору, порушення якої є підставою для розірвання договору оренди.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору є також орендна плата.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно правил статті 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно зі статтями 3, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Частиною першою статті 43 Закону України «Про оренду землі» передбачено обов`язок орендаря повернути орендодавцю земельну ділянку у разі припинення договору оренди землі.

У правовій позиції, висловленій у справі № 6-1449цс17 від 11.10.2017 року Верховний Суд України зазначив, що системний аналіз зазначених положень законодавства з врахуванням врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати або сплати її з порушенням строку визначеного у договорі, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати орендну плату за користування орендарем земельною ділянкою у строки в які він розраховував її отримати.

Відтак, систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, або несплата її у строки, передбачені договором, тобто систематичне порушення договору умов оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Разове порушення умов договору оренди не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

Розглядаючи можливість дострокового розірвання договору оренди, слід виходити із приписів та умов самого договору.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.

Відповідно до змісту статтей 629, 526, 530 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом, установленим частини 1 статті 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором.

Таким чином, для вирішення спору у наданій справі необхідно встановити наявність або відсутність систематичного (неодноразового) порушення зобов`язань орендаря щодо виплати орендної плати та істотність цього порушення в аспекті такого обмеження права орендодавця на одержання благ, визначених договором, яке призводить до втрати інтересу з його сторони на підтримання договірних правовідносин.

Судом на підставі наявних доказів встановлено систематичне порушення ТОВ «Агрофірма Корнацьких» несплати орендної плати у строки, передбачені у договорі оренди, що є істотним порушенням умов договору та підставою для розірвання договору оренди.

Відповідно до частини 1статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, суд вважає, що наявні передбачені законом підстави для розірвання договору земельної частки (паю), а тому слід розірвати договір оренди землі, укладений 28.12.2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та зобов`язати відповідача повернути земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:1032 площею 1,3646 га та :01:000:1033 площею 2,5345 га їх власнику.

Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив

цивільний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" про розірвання договору оренди земельної частки (пай) та повернення земельних ділянок задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної частки (паю) від 28 грудня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких", зареєстрований в Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за №67 від 02.03.2010 року.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" повернути земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:1032 площею 1,3646 га та :01:000:1033 площею 2,5345 га їх власнику ОСОБА_1 .

Стягнути з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких", місце знаходження: ву. Центральна, 93, с. Кумари, Первомайський район, Миколаївська область, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 01.03.2024 року.

Суддя: