Справа № 463/756/23
Провадження № 2/463/156/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Нора Н.В.

при секретарі Заверуха О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовомОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення коштів. Просить ухвалити рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договором №22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008р. за лютий 2022 року в розмірі 10500,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 977531,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Личаківського районного суду м.Львова від 07.10.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12.02.2015 року, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно стягнуто заборгованість за договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року, що складалася з 12500,00 грн. тіла кредиту, 20972,25 грн. процентів за користування кредитом та 12500,00 пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього в сумі 45972,25 грн. На даний час рішення суду звернуто до примусового виконання та виконується щодо кожного із відповідачів у Личаківському, Сокальському та Самбірському відділах державної виконавчої служби. Однак, відповідачі ухиляються від виконання рішення суду, заборгованість по договору кредиту не погасили та допустили прострочення виконання грошового зобов`язання за договором кредиту. Відповідно до п.4.3 кредитного договору просить стягнути з відповідачів додаткові проценти за користування кредитом в розмірі 10500,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 977531грн.

В судове засідання позивач не з`явився, заявою до суду просить справу слухати у його відсутності і позов задоволити в повному обсязіі. З врахуванням представлених документів, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були належно повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 04.04.2008 року між кредитною спілкою «Либідь» в особі Львівської філії та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №22/2008 ЛФ, згідно якого відповідачу надано кредит на суму 20000,00 грн. на строк до 04.04.2010 року зі сплатою за користування кредитними коштами 0,13699% від суми залишку кредиту, за кожен день користування.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07.10.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12.02.2015 року, встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 04.04.2008 року між КС «Либідь» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договори поруки, згідно яких останні зобов`язались відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору. Згідно з договором про відступлення права вимоги від 29.03.2013 року, до ОСОБА_1 перейшло право вимоги до боржників за даним кредитним договором. Даним рішенням суду стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість за договором №22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року, що складалася з 12500 грн. тіла кредиту, 20972,25 грн. процентів за користування кредитом та 12500 пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього в сумі 45972,25 грн.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд вважає встановленим і таким, що не підлягає доказуванню у даному судовому процесі, факт наявності у відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарного грошового зобов`язання перед позивачем, що випливає з умов договору № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року.

Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов`язання сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак, як встановлено судом, на даний час відповідачами грошове зобов`язання за умовами кредитного договору перед позивачем не погашене, рішення суду про стягнення кредитної заборгованості перебуває у різних виконавчих службах на стадії примусового виконання, проте на даний час не виконане.

Відповідно до п.4.3 кредитного договору №22/2008ЛФ від 04.04.2008 року, в разі виникнення заборгованості в погашенні кредиту та/або процентів за користування кредитом, через 14 днів з дня обумовленої дати сплати, наведеної в п.5.1 даного договору, позичальник сплачує додаткові проценти за користування коштами кредитодавця в розмірі 3% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктом 5.1 кредитного договору передбачений графік погашення кредиту та процентів за користування ним.

Виходячи з характеру такого виду відповідальності позичальника, сплата цих коштів є неустойкою, що встановлено рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07.10.2014 року і що, відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Пункт 2.1 кредитного договору визначає строк його дії з 04.04.2008 року до 04.04.2010 року і діє до повного виконання зобов`язань позичальником.

Згідно з статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положенням ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 надав розрахунок додаткових процентів за користування коштами кредитодавця в розмірі 3% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом за лютий 2022 року в розмірі 10500,00 грн.

Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за пеню за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 та від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16ц.

Враховуючи те, що строк дії кредитного договору №22/2008ЛФ від 04.04.2008 року закінчився 04.04.2010 року, позивач ОСОБА_1 скористався своїм правом на повернення кредиту, звернувшись з відповідним позовом до суду та пред`явивши вимоги до позичальника та поручителів, по яких ухвалено судові рішення, що набрали законної сили, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачів пені (додаткових процентів) за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за лютий 2022 року в розмірі 10500,00 грн. на підставі п.4.3 кредитного договору, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 82, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 526, 549, 551, 610, 611, 625, 1049, 1050 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

в задовленні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) про стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне рішення складено 11.03.2024 року.

Суддя Н.В. Нор