Справа № 352/2957/23
Провадження № 2/352/156/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Олійника М. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Кукули О. С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 10 квітня 1989 року, головою колгоспного двору в АДРЕСА_1 була ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 , а на час смерті з нею проживав ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою з сільської ради. ОСОБА_6 , а також сторони по справі оформленням прав на спадщину після смерті матері не займались, спадкова справа не заводилась. Проте саме ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті матері, оскільки проживав разом з нею, але своїх спадкових прав не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець другої черги, проте нотаріус постановою відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили задовільнити позов на підставах, викладених в позовні заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 (а.с.6, зворот).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13 лютого 2023 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис №418 (а.с.6).

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 21 березня 1958 року в с. Братківці Лисецького рай бюро ЗАГС Станіславської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с. 5).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №72530195 інформація щодо ОСОБА_7 у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.7).

Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72531269 встановлено, що нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Фединою А.М. зареєстровано спадкову справу № 70674088 щодо ОСОБА_6 (а.с.8).

Згідно зі свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 10 квітня 1989 року виданого на підставі рішення виконкому Тисменицької районної Ради народних депутатів №8 від 09 листопада 1988 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_8 (а.с.10).

Відповідно до довідки від 04 грудня 2023 рок № 196/121-11/14-в, АДРЕСА_1 була перейменована в 1991 році на вулицю Молодіжну (а.с. 37).

Довідкою виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 182/121-11/14в від 16 листопада 2023 року встановлено, що згідно записів в погосподарських книгах Березівської сільської ради ОСОБА_6 на день смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Довідкою виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 181/121-11/14в від 14 листопада 2023 року встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі №1 за 2001-2005 роки ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була постійною жителькою с. Березівка Тисменицького району Івано-Франківської області, та до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті був зареєстрований та проживав син - ОСОБА_6 (а.с.11).

Довідкою Березівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області №339 від 09 жовтня 2013 року про право власності на житловий будинок в зв`язку з оформленням спадщини встановлено, що згідно із записом №35 в по господарській книзі №1 2001-2005 рр. виконавчого комітету Березівської сільської ради ОСОБА_7 1928 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 на землі Березівської сільської ради. До дня смерті ОСОБА_7 разом з нею в будинку проживали і продовжує проживати син - ОСОБА_6 (а.с.12).

Рішенням Березівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області №5-2-26/2013 від 11 жовтня 2013 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку» вирішено надати ОСОБА_6 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1300 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 . Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку подати на затвердження сесії у встановленому порядку (а.с.12).

Згідно з висновком ПП «БТІ Експерт» вартість житлового будинку загальною площею 86,3 кв.м. в АДРЕСА_1 становить 116 332 грн. без ПДВ (а.с.13).

Відповідно до постанови державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федини А.М. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 27 жовтня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у зв`язку тим, що у свідоцтві про право власності на житловий будинок не визначено частки співвласників у праві спільної власності і відсутності оригіналу правовстановлюючого документу (а.с. 9).

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Відповідно до п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке зберіглося.

Таким чином, спірний житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 голові двору - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 належало право спільної власності без виділення часток у ньому на домоволодіння (колгоспний двір) за адресою: АДРЕСА_1 , як єдиним членам колгоспного двору.

Таким чином, після смерті ОСОБА_7 її син ОСОБА_6 успадкував належну їй частину житлового будинку, а інша частина належала йому як члену колгоспного двору. Свої спадкових прав ОСОБА_6 за життя не оформив та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 , є спадкоємцем за законом другої черги на спадщину, яка відкрилася після смерті його брата ОСОБА_6 . Інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звернулися.

Згідно ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов`язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю ОСОБА_6 , який фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, його спадкоємцем якого є рідний брат ОСОБА_1 . Проте оформити своє право на належну йому спадщину він не може, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Таким чином, визнання права власності за ОСОБА_1 не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Дата складення повного судового рішення 01 березня 2024 року.

Суддя Максим ОЛІЙНИК