ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/842/24 Справа № 214/1857/23 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/1857/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 серпня 2023 року,

встановив:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Позов обґрунтований тим, що з ОСОБА_2 вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2004 року по 19 вересня 2006 року.

Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення донька залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні. Наразі донька досягла повноліття та продовжує навчання, є студенткою І курсу факультету іноземної філології денної форми навчання Волинського національного університету імені Лесі України, термін навчання з 30 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року.

З огляду на навчання на денній формі, ОСОБА_3 не має можливості працювати, не має власного заробітку, тому потребує матеріальної допомоги з боку батьків, в той час як ОСОБА_2 відмовляється надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку, що визначає необхідність визначення розміру аліментів за судовим рішенням. Зауважила, що ОСОБА_2 є здоровим та працездатним, з 04 липня 2022 року проходить службу в Херсонському зональному відділенні Військової служби правопорядку та отримує дохід. Тобто в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Самостійно утримувати доньку вона не в змозі, тому, вимушена звернутися до суду з даним позовом.

У зв`язку з викладеним, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23-річного віку, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 20 березня 2023 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23-х років, за умови, що вона продовжуватиме навчання. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 гривень. В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення суду допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , просить змінити рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 серпня 2023 року та стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно,замість визначеного судом розміру аліментів в 1/4 частини його доходу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що окрім доньки, яка продовжує навчання, на його утриманні знаходяться ще двоє малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від обов`язку утримувати своїх дітей він не ухиляється, але зауважує, що це повинно відбуватися з дотриманням принципу рівноправності.

Щодо неподання доказів до суду першої інстанції, зазначив, що він перебуває на військовій службі у ІНФОРМАЦІЯ_4 на посаді кухаря господарчого відділення взводу забезпечення з 04 липня 2022 року по теперішній час. В період розгляду справи перебував на території м. Херсону та області під обстрілами, часто без зв`язку та світла. Дізнавшись по приїзду у службове відрядження в м. Кривий Ріг про наявність рішення по справі, вирішив надати суду докази, долучивши їх до апеляційної скарги, з проханням про зміну рішення суду в частині розміру аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі про стягнення аліментів з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і яка не входить до переліку справ зазначених у ч. 4 ст. 274 ЦПК України, які не можуть бути розглянуті в прядку спрощеного позовного провадження, враховуючи характер спірних правовідносин, справа розглядається без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 16 жовтня 2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 19 вересня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 19 вересня 2006 року, виданим Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. (а.с.4)

Від шлюбу вони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28 березня 2005 року. (а.с.6)

У зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_7 24 жовтня 2014 року ОСОБА_1 змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », яке є її дійсним прізвищем згідно з паспортними даними. (а.с.5)

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначала, що після припинення шлюбно-сімейних стосунків ОСОБА_3 залишилася проживати з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що слідує з акта з місця мешкання від 15 березня 2023 року, засвідченого підписами сусідів та управителем ОСББ «Джамбула 13» (а.с.9). Вказане не заперечується відповідачем.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року у справі № 214/3347/16-ц, за позовом ОСОБА_2 розмір аліментів зменшено з 1/4 частки до 1/6 частки від його заробітку (доходу).

Вказані обставини встановлено за даними з Єдиного державного реєстру судових рішень та інформації про виконавче провадження ВП НОМЕР_3 щодо примусового стягнення аліментів, яке перебувало на примусовому виконанні у Металургійному відділі ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). (а.с.10-12)

У зв`язку з досягненням ОСОБА_3 повноліття стягнення аліментів припинено з 10 березня 2023 року.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01 січня 2023 року складає 29 112,85 гривень (а.с. 14), відомості про її погашення станом на день ухвалення рішення в матеріалах справи відсутні.

Згідно з довідки №11/3113 від 09 листопада 2022 року ОСОБА_3 є студенткою факультету іноземної філології денної форми навчання за державним замовленням першого (бакалаврського) рівня Волинського національного університету імені Лесі України. Термін навчання - з 30 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. З 24 жовтня 2022 року навчається за кошти державного бюджету. (а.с. 8)

Вирішуючи спір та покладаючи на відповідача обов`язок по сплаті аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка навчається, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, суд першої інстанції послався на ч.ч.1,2 ст. 200 СК України, та визначив розмір аліментів, виходячи з положень статті 182 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено у п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Таким чином, батьки мають обов`язок утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами і відповідно до норм ст. 199 СК України, дійшов вірного висновку про зобов`язання відповідача утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги та вірно визначив розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку.

Вказаний висновок суду узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дочки та кінцевий термін стягнення аліментів, суд першої інстанції врахував, що згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвалюючи рішення по справі, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно визначився із правовідносинами, які виникли між сторонами і, відповідно до норм ст. 199 СК України, дійшов вірного висновку про зобов`язання батька утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги та вірно визначив розмір аліментів.

Висновок суду також узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції у повній мірі врахував вимоги ст. 200 СК України, взяв до уваги матеріальне становище повнолітньої дочки та матеріальне становище відповідача.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

В апеляційній скарзі, посилаючись, що на його утриманні перебувають ще двоє малолітніх дітей, що, на думку заявника є підставою для визначення розміру аліментів у меншому розмірі, та додаючи до апеляційної скарги копії свідоцтв про народження, відповідач зазначає про те, що він не мав об`єктивної можливості подати вказані докази до суду першої інстанції, оскільки з 04 липня 2022 року перебуває на військовій службі у Херсонському зональному відділі Військової служби правопорядку на посаді кухара господарчого відділення взводу забезпечення.

Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Апеляційний суд зауважує, що судом першої інстанції були створені належні умови для реалізації учасниками справи свої процесуальних прав.

Відповідач ОСОБА_2 приймав участь у судовому розгляді справи через свого представника адвоката Андрух В.В., який діяв на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1197657 від 08 травня 2023 року виданому на підставі Договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи) уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги б/н від 01 травня 2023 року та мав можливість надати всі наявні у нього докази.

Справа перебувала в провадженні суду першої інстанції з 11 квітня 2023 року (дата відкриття провадження по справі), представником відповідача подавалися заяви про відкладення судового розгляду справи, клопотання про зупинення провадження по справі, однак правом на подання відзиву на позовну заяву або подання відповідних доказів сторона відповідача не скористалася.

Після ознайомлення з матеріалами справи 12 травня 2023 року відповідач та його представник також не скористались правом на подання відзиву, хоча мали для цього достатньо часу.

При цьому колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про неспроможність посилання відповідача на перебування на його утриманні ще двох неповнолітніх дітей, оскільки жодних доказів, які б свідчили про таке утримання суду не надано.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропор ційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення суду без змін, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 01 березня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста