Номер провадження: 22-ц/813/2140/24
Справа № 491/464/23
Головуючий у першій інстанції Банташ Д.С.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Пухи А.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 12 липня 2023 року, постановлено у складі судді Банташ Д.С., у приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. Мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 08 грудня 2015 року у справі № 491/1226/15-ц з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 11 вересня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Зазначав, що хворіє тривалий час, а в 2020 році за результатами огляду медико-санітарної комісії йому встановлено 3 групу інвалідності, у зв`язку з чим він отримує державну соціальну допомогу як інвалід 3 групи. Офіційно не працевлаштований, більшість коштів витрачає на лікування, тому аліменти на утримання доньки не сплачує, і як наслідок на теперішній час виникла значна заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 15.03.2023 року складає 192827 грн. 41 коп.

Тому він просить суд зменшити розмір аліментів визначених рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 08 грудня 2015 року у справі № 491/1226/15-ц стягуваних з нього на користь ОСОБА_3 з 1/3 частини до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 12 липня 2023 року Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 08 грудня 2015 року у справі № 491/1226/15-ц, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, на 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до 1/4 частини на утримання неповнолітньої дитини, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини, а також позивача.

Судом враховано, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи (причина інвалідності загальне захворювання), разом з тим, йому не встановлено обмежень щодо трудової діяльності та самообслуговування (показана праця без значного фізичного і психоемоційного навантаження, контакту з токсичними речовинами).

Разом з тим, судом не беруться до уваги надані стороною позивача виписки із історії хвороб за різний період починаючи з 2005 року (а.с. 17-37), оскільки останні свідчать лише про періодичні звернення позивача за медичною допомогою і тимчасову непрацездатність.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з таким рішення суду адвокат Юраш І.О. звернулась з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 12.07.2023 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що під час розгляду справи судом не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, оскільки вказане рішення суду є однобоким та не в повному обсязі досліджено докази додані до позовної заяви, не взято до уваги питання з якої причини позивачем отримано інвалідність, не взято до уваги дохід позивача та його можливість сплачувати аліменти та розрахунок заборгованості по аліментам. Також деякі обставини по справі, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими є недоведеними, а деякі висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Судом не в повному обсязі досліджено матеріальне становище позивача, а саме, до матеріалів справи було додано довідки про те, що єдиним джерелом існування позивача є отримання від Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області державної соціальної допомоги інвалідам у розмірі 2100 гривень на місяць. Інші доходи відсутні.

За оскаржуваним рішенням, судом зменшено розмір аліментів з 1/3 частини заробітку (доходу) до 1/4 частини заробітку (доходу), що з розрахунку середнього заробітку по м. Ананьїв становить 2916,75 грн., що також перевищує заробіток (дохід) позивача.

Разом з цим, до матеріалів справи було надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №330467778, відповідно до якого у позивача відсутнє будь-яке нерухоме майно, що також судом не взято до уваги.

В оскаржуваному рішенні суду зазначено: «Судом враховано, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи (причина інвалідності загальне захворювання), разом з тим, йому не встановлено обмежень щодо трудової діяльності та самообслуговування (показана праця без значного фізичного і психоемоційного навантаження, контакту з токсичними речовинами).

Разом з тим, судом не беруться до уваги надані стороною позивача виписки із історії хвороб за різний період починаючи з 2005 року (а.с. 17-37), оскільки останні свідчать лише про періодичні звернення позивача за медичною допомогою і тимчасову непрацездатність».

Разом з цим, судом не взято до уваги ту обставину, що в ці роки позивачем втрачено два пальці на руці, що вплинуло на працездатність позивача і на сьогоднішній день. Крім того, слід зазначити, з наданих позивачем медичних документів вбачається не періодичні звернення за медичною допомогою, а свідчить про одну постійну хворобу, яку він лікує ще з 2005 року та проходить її лікування двічі тричі на рік, на що потрібні значні кошти. Також у зазначені роки йому вирізано частину кишки, що впливає на його стан здоров`я і сьогодні, а також виключає можливість працювати.

З огляду на викладене, погіршення стану здоров`я позивача, як до винесення рішення про стягнення аліментів так і після стягнення аліментів не носить короткострокового характеру, а є стійким розладом функцій організму, який призводить до обмеження життєдіяльності позивача.

Щодо явки сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розгляд апеляційної скарги в даній справі слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що згідно заочного рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 08 грудня 2015 року у справі № 491/1226/15-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку та інших доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 червня 2015 року і до її повноліття. (а.с. 7-8,9)

Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.03.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 50431159 щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів. (а.с. 10)

Згідно копій постанов державного виконавця від 14.02.2018, 01.11.2019, 10.09.2020, у виконавчому провадженні № 50431159, відносно позивача (боржника у виконавчому провадженні) у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів встановлено ряд обмежень визначених ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а також накладено арешт на майно боржника. (а.с. 11,12,13,14,15)

Як вбачається з копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 521782, ОСОБА_1 з 26.07.2022 року встановлена третя група інвалідності на строк до 01.08.2023 року. (а.с. 38)

Відповідно до копії індивідуальної програми реабілітації інваліда за № 941 від 26.07.2022 року, позивачу показана праця без значного фізичного і психоемоційного навантаження, контакту з токсичними речовинами. Неможливості дотримання режиму харчування. Обмежень щодо трудової діяльності та самообслуговування не встановлено. (а.с. 39)

Згідно копій розрахунків заборгованості по аліментам, встановлена заборгованість зі сплати аліментів з ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частини заробітку на користь ОСОБА_3 станом на 15.03.2023 року в розмірі 192827,41 грн. (а.с. 40,41)

Згідно довідки № 12 від 13.01.2022 року наданої Управлінням соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації, вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ананьївському відділі управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області та йому було призначено державну соціальну допомогу, як особі, яка не має права на пенсію, та особі з інвалідністю 3 групи з 29.07.2020 р. по 31.03.2022 р. (а.с. 42)

Згідно копії довідки Ананьївського відділу управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області, державна соціальна допомога ОСОБА_1 , як інваліду 3 групи складає 2100 грн. на місяць (період з вересня 2022 року по лютий 2023 року). (а.с. 43)

Відповідно до копії довідки від 01.03.2023 року за № 18/1-23 наданої Ананьївським відділом Подільської філії Одеського обласного центру зайнятості, ОСОБА_1 , не перебував як безробітній та не отримував допомогу по безробіттю. (а.с. 44)

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 27.04.2023 р. ОСОБА_1 крім соціальної виплати (код 128) інших доходів за період з лютого 2022 р. по грудень 2022 р. - не отримував. (копія а.с. 48)

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 330467778 від 27.04.2023 року, за параметрами запиту «фізична особа», « ОСОБА_1 », відомості про нерухоме майно відсутнє. (а.с. 51).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи (причина інвалідності загальне захворювання), разом з тим, йому не встановлено обмежень щодо трудової діяльності та самообслуговування (показана праця без значного фізичного і психоемоційного навантаження, контакту з токсичними речовинами).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України визначений перелік обставин, які враховують судом при визначенні розміру аліментів.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17, від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 тощо, та відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України мають враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на закріплені ЦПК України засади судочинства змагальність та диспозитивність, саме на позивачеві лежав процесуальний обов`язок довести вказані обставини.

Отже, зменшення розміру аліментів у даному випадку можливе лише при погіршенні спроможності позивача сплачувати аліменти у раніше призначеному судом розмірі, а також - із урахуванням інтересів дитини, що має довести позивач.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, ОСОБА_1 як на причину зменшення розміру аліментів посилається на проблеми зі здоров`ям. Судом першої інстанції було взято даний факт до уваги та враховано під час ухвалення рішення по справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться лише до переоцінки доказів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано жодних належних та допустимих письмових доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища після винесення рішення Ананьївським районним судом Одеської області від 05 грудня 2015 року.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач є особою з інвалідністю третьої групи, однак вказане не свідчить, що позивач позбавлений можливості бути працевлаштованим.

Отже, вищевказані доводи апелянта не мають наслідком скасування рішення суду першої інстанції, зводяться виключно до необхідності переоцінки доказів. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується апеляційний суд.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 12 липня 2023 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 березня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Н.В. Стахова