Справа № 383/705/24
Номер провадження 2-о/383/37/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Бондаренко В.В.,

при секретарі судового засідання Могиленко В.М.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Пузир В.О.,

представника заінтересованої особи Органу опіки та піклування Бобринецької міської ради Кіровоградської області Телятник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Бобринецької міської ради Кіровоградської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі його відокремленого підрозділу - ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Пузир Владислава Олександровича звернувся до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 дитини віком до 18 років, а саме своєї рідної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлення даного факту заявнику необхідно для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

Представник заявника заперечили проти залишення заяви без розгляду, оскільки вважає, що у разі задоволення заяви права матері дитини ОСОБА_2 звужені не будуть, так як судовим рішенням визначено місце проживання дитини з батьком.

Заявник підтримав свого представника.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.315 ЦПК України).

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, метою звернення ОСОБА_1 до суду з даною заявою є встановлення в судовому порядку факту самостійного виховання та утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного суду від 11.09.2024 року у справі №201/5972/22, доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та, безумовно, впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена ч.1 ст.15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Подана заява про встановлення факту, який має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини. З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, питання, заявлене батьком щодо встановлення факту, не може з`ясовуватися безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини в позовному провадженні.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Факт, про встановлення якого просить заявник ОСОБА_1 є аналогічним тому, щодо якого сформовано висновок Великої Палати Верховного Суду, відтак, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, враховуючи наявність спору про право відносно матері дитини, та підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч.2 ст.160 СК України).

Суд також відхиляє посилання представника заявника на відсутність спору про право через визначення місця проживання дитини з батьком рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.06.2024 року по справі №383/382/23, оскільки крім зазначеного вище, вимоги заяви про встановлення факту самостійного виховання і утримання своєї доньки ОСОБА_3 до 18 років спрямоване на майбутнє та поза межами десятирічного віку дитини, що, безумовно, впливає на права й інтереси самої дитини, її матері, а також зумовлює відповідні правові наслідки.

Вищевикладені обставини свідчать про наявність підстав для залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини без розгляду.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику право на звернення до суду для вирішення цього питання в порядку позовного провадження на загальних підставах.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, зокрема, у разі залишення заяви без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне Управління державної казначейської служби України у Кіровоградській області повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 484 грн. 48 коп., сплачений за платіжною інструкцією №0.0.1.1. від 10.06.2024 року.

Керуючись ст.ст. 258, 260-261, 293, 294, 315 ЦПК України, п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Бобринецької міської ради Кіровоградської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі його відокремленого підрозділу - ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що залишення заяви без розгляду не позбавляє його права звернутися до суду для вирішення цього питання в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Зобов`язати Головне Управління державної казначейської служби України у Кіровоградській області повернути ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 484 грн. 48 коп., сплачений за платіжною інструкцією №0.0.1.1. від 10.06.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 14.11.2024 року.

Суддя В.В. Бондаренко