Дата документу 11.11.2024
Справа № 501/832/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи:

1 ОСОБА_2 ,

2 військова частина НОМЕР_1

предмет та підстави заяви: про встановлення факту, що має юридичне значення

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

представник заявника ОСОБА_3 ,

ухвалив рішення та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції заявника та заінтересованих осіб.

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (заінтересовані особи: ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_1 ), згідно якої просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме проживання однією сім`єю з липня 2018 року громадянки України ОСОБА_1 , 1980 року народження та громадянина України ОСОБА_2 , 1973 року народження.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 знаходилась в довготривалих відносинах з гр. ОСОБА_2 , з липня 2018 року мешкала з ним в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вела з ним спільне господарство і фактично знаходилась з ним в незареєстрованих шлюбних відносинах.

З початком російської агресії проти України, що почалась з 24.02.2022, ОСОБА_2 , виконуючи свої громадянські обов`язки, як офіцер запасу з`явився до ТЦКіСП м.Маріуполя, де був мобілізований до бригади територіальної оборони (в/ч НОМЕР_1 ) в складі якої брав участь у бойових діях з оборони м.Маріуполь.

Як стало відомо заявнику з витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 22.05.2022 №3 ОСОБА_2 з 25.03.2022 вважається без вісті зниклим.

За фактом зникнення ОСОБА_2 заявник звернулась із заявою до Деснянського управління поліції ГУНП в м.Києві з повідомленням про вчинення злочину, на підставі якої порушено кримінальне провадження №0002102, запис 24.02.2022.

Оскільки ОСОБА_2 вважається безвісті зниклим, на нього та членів його сім`ї розповсюджується дія Закону України «Про правовий статусу осіб зниклих без вісті та особливих обставин» №1291, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ та інших нормативних актів.

Заявник посилається на те, що визнання факту проживання однією сім`єю зі ОСОБА_2 надає їй права та обов`язки члена сім`ї ОСОБА_2 , що витікають з вказаних законодавчих та нормативних актів, тобто має юридичне значення.

На підставі викладеного, заявник звернувся до суду з відповідною заявою.

В судовому засіданні заявник та її представник просили суд задовольнити дану заяву з підстав, викладених у самій заяві.

Інші сторони були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явились.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 01.03.2024 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.58).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 12.03.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 (заінтересовані особи: ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.62-64).

19.03.2024 заявником до Одеського апеляційного суду надіслана апеляційна скарга на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 12.03.2024 (ав.с.67-72).

Постановою Одеського апеляційного суду від 04.06.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено (а.с.105-107).

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 12.03.2024 скасовано.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересовані особи: ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення направлено для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Справа повернулась до Іллічівського міського суду Одеської області 16.07.2024 (а.с.111).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 16.07.2024 справа розподілена на розгляд раніше визначеному складу суду (а.с.116).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 18.07.2024 заяву залишено без руху (а.с.117-118).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26.07.2024 відкрито провадження у справі (а.с.125).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 28.10.2024 клопотання про виклик свідків повернуто заявнику (а.с.162).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 26.02.2022 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 26.02.2022 №39 (а.с.12).

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 22.05.2022 №3 ОСОБА_2 з 25.03.2022 вважається без вісті зниклим (а.с.11).

За фактом зникнення ОСОБА_2 заявник звернулась із заявою до Деснянського управління поліції ГУНП в м.Києві з повідомленням про вчинення злочину, на підставі якої зареєстровано кримінальне провадження №0002102Ю запис 24.02.2022 (а.с.10).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18017309 від 30.01.2008 ОСОБА_4 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.175).

ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.176).

Рішенням Дариницького районного суду м.Києва від 23.11.2020 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в якому встановлено, що з листопада 2017 року шлюб існує формально, сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо (а.с.35-36).

Рішенням Орджонікідзенського районного суду м.Маріуполь Донецької області від 07.06.2017 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.38-39).

Згідно квитанцій про оплату послуг теплопостачання, електроенергію, водопостачання, газопостачання, вивіз сміття по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 сплачувала кошти за відповідні послуги (а.с.41-47).

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.с.13-18) вбачається, що ОСОБА_1 знаходилась в довготривалих відносинах з гр. ОСОБА_2 , з липня 2018 року мешкала з ним в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вела з ним спільне господарство і фактично знаходилась з ним в незареєстрованих шлюбних відносинах, між сторонами існували всі притаманні подружжю стосунки.

Як докази спільного проживання сторін, заявником надано світлини (а.с.19-34).

Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив той факт, що на світлинах зображено заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та пояснив, що з 1990 року він навчався в одному навчальному закладі із ОСОБА_2 , який був у шлюбі з іншою жінкою, з якою розлучився. З 2018 року познайомився з ОСОБА_1 , яка проживала разом із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2018 року, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувались один про одного.

ІV. Оцінка Суду.

Положення ст. 4 ЦПК України, ст.15 ЦК України, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення: родинних відносин між фізичними особами; інше. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому.

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно ст.27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними.

Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю.

Центральною ознакою проживання однією сім`єю сторін є систематичне ведення сторонами спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Слід зазначити, що факт спільного проживання сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 по справі №755/180/12/16-ц (провадження № 61-40658св18), для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19).

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судо встановлено, що ОСОБА_2 з 26.02.2022 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 26.02.2022 №39 (а.с.12).

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 22.05.2022 №3 ОСОБА_2 з 25.03.2022 вважається без вісті зниклим (а.с.11).

За фактом зникнення ОСОБА_2 заявник звернулась із заявою до Деснянського управління поліції ГУНП в м.Києві з повідомленням про вчинення злочину, на підставі якої зареєстровано кримінальне провадження №0002102Ю запис 24.02.2022 (а.с.10).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18017309 від 30.01.2008 ОСОБА_4 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.175).

ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.176).

Рішенням Дариницького районного суду м.Києва від 23.11.2020 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в якому встановлено, що з листопада 2017 року шлюб існує формально, сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо (а.с.35-36).

Рішенням Орджонікідзенського районного суду м.Маріуполь Донецької області від 07.06.2017 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.38-39).

Згідно квитанцій про плату послуг теплопостачання, електроенергію, водопостачання, газопостачання, вивіз сміття по квартирі за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 сплачувала кошти за відповідні послуги (а.с.41-47).

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.с.13-18) вбачається, що ОСОБА_1 знаходилась в довготривалих відносинах з гр. ОСОБА_2 , з липня 2018 року мешкала з ним в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вела з ним спільне господарство і фактично знаходилась з ним в незареєстрованих шлюбних відносинах, між сторонами існували всі притаманні подружжю стосунки.

Як докази спільного проживання сторін, заявником надано світлини (а.с.19-34).

Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив той факт, що на світлинах зображено заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та пояснив, що з 1990 року він навчався в одному навчальному закладі із ОСОБА_2 , який був у шлюбі з іншою жінкою, з якою розлучився. З 2018 року познайомився з ОСОБА_1 , яка проживала разом із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2018 року, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувались один про одного.

Враховуючи обставини справи, що були встановленні під час дослідження наданих заявником доказів, копіями фотознімків, суд вважає доведеним факт ведення заявницею та ОСОБА_2 спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, а отже і факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву в повному обсязі.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява №26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених стороною по справі в обґрунтування власної правової позиції, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересовані особи: ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме проживання однією сім`єю з липня 2018 року громадянки України ОСОБА_1 , 1980 року народження та громадянина України ОСОБА_2 , 1973 року народження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко