Справа № 352/2677/24
Провадження № 2/352/906/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Івасів В.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог.

11.10.2024 року позивачі звернулися до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання права власності майно.

Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , якому на праві власності як голові колгоспного двору належав житловий будинок та господарські будівлі і споруду по АДРЕСА_1 . Членами колгоспного двору окрім батька, були позивачі по справі. При житті ОСОБА_5 склав заповіт, яким усе своє майно заповів ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. Зазначає, що спадкоємцями за законом після померлого є також її брат ОСОБА_4 , який в установлений законом строк спадщину не прийняв та мати позивача, яка є дружиною померлого ОСОБА_2 , яка відмовилась від своїх спадкових прав та обов`язкової долі у спадковому майні.

Позивач зверталася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак, приватний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння у зв`язку з тим, що будинковолодіння є колгоспним двором, отже неможливо встановити спадкову масу. Тому позивачі звертаються до суду для вирішення питання про визнання за позивачами права власності на спірне майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , а саме: 2/3 частини будинковолодіння просять визнати за ОСОБА_1 1/3 з підстав належності їй частки у спільній сумісній власності як члена колгоспного двору, 1/3 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, а за ОСОБА_2 1/3 з підстав належності їй частки у спільній сумісній власності як члена колгоспного двору.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 14.10.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.11.2024 року постановлено відмовити в затвердженні мирової угоди, укладеної між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4 про визнання права власності майно.

Ухвалою суду від 06.11.2024 постановлено підготовче провадження закрити та призначити справу до судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

ІV. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Тисменицької районної Ради народних депутатів від 21.09.1990 року №178, ОСОБА_5 , як голові колгоспного двору видане свідоцтво від 05.11.1990 року про право на жилий будинок, в цілому, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 25).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 07.02.2024 року Тисменицькою міською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

В матеріалах справи міститься копія заповіту від 27.12.2023 року, який посвідчений в.о. старости Рошнівського старостинського округу, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усе своє майно заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.42).

У відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15.07.1969 року, у ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_6 (а.с.43).

Згідно зі свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 24.10.2002 відділом Рагсу Тисменицького району ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 одружились, прізвище дружини після одруження: « ОСОБА_8 » (а.с.44).

У свідоцтві про одруження серії НОМЕР_4 , яке видане Рошнівською сільською радою Тисменицького району 30.10.1962 року вказано, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 30.10.1962 року одружились, прізвище дружини після одруження: ОСОБА_9 (а.с.45).

В матеріалах спадкової справи, яка надана приватним нотаріусом Секретою І.І на вимогу суду міститься заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 , заява ОСОБА_2 про відмову від прийняття обов`язкової частки спадщини(а.с.57, 58).

Згідно повного витягу №9 від 25.07.2024 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.68).

Відповідно до довідки Рошнівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 03.09.2024 року №119, яка видана ОСОБА_1 , про те, що її батько ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був постійним жителем с. Рошнів на момент його смерті проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . На день його смерті разом з ним проживали і були зареєстровані: дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зять ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 , онук ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , онука ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_10 . Заповіт від імені ОСОБА_5 посвідчувався у сільській раді та не відмінявся. (а.с.47).

Згідно виписки з погосподарської книги, наданої Рошнівським старостинським округом №8 Тисменицької міської ради, від 03.09.2024 року №120 станом на 15.04.1991 року у господарському дворі були зареєстровані і проживали - ОСОБА_5 голова двору, дружина - ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 . Дане господарство відноситься до колгоспних дворів (а.с.48).

Згідно витягу з реєстру Тисменицької територіальної громади №2024/001380355 від 09.02.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 22.03.1986 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.70).

Постановою приватного нотаріуса Секрети І.І. від 05.09.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне будинковолодіння, оскільки таке було колгоспним двором (а.с.49).

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 ЦК України може бути, зокрема, визнання права.

Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України в редакції, чинній на момент прийняття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом шести місяців, який починається з часу відкриття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Положеннями ч. 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з положеннями ч.1ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 , належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_5 , який разом зі своєю дружиною - ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_1 , станом на 15.04.1991 року, не втратили право на частку у майні, тобто були членами колгоспного двору, а отже мали рівні частки у спільному сумісному будинковолодінні по 1/3. Так як ОСОБА_5 помер, склавши на користь ОСОБА_1 заповіт, а ОСОБА_1 прийняла спадщину після померлого, оскільки постійно проживала разом із ним на час її відкриття, то їй належить право власності на 2/3 частини будинковолодіння, з яких 1/3 частки на праві спільної сумісної власності, як члену колгоспного двору та 1/3 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, а отже ОСОБА_2 належить право власності на 1/3 частки спірного будинковолодіння на праві спільної сумісної власності як члена колгоспного двору.

З огляду на зазначене позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 142, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.11, 15, 16, 182, 328, 392, 1218, 1220, 1268, 1296, 1297 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 будинковолодіння в АДРЕСА_1 на підставі належності 1/3 частки на праві спільної сумісної власності, як члену колгоспного двору та 1/3 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 будинковолодіння в АДРЕСА_1 на підставі належності 1/3 частки на праві спільної сумісної власності, як члену колгоспного двору.

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивачі: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ;

відповідач: ОСОБА_4 , с. Рошнів, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 77436, РНОКПП НОМЕР_7 .

Рішення складене в повному обсязі 14.11.2024 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.