Провадження № 2/752/557/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 березня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Ахмеяна Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

21 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лінник М.А., звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яким позивається до АТ «Альфа-Банк», третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лінник М.А. посилається на те, що 3 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 10-29/7740, відповідно до якого банк надав позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 24569 доларів США, зі сплатою 7,99 процентів річних, з терміном погашення до 2 липня 2015 року на придбання автомобіля. Даний кредитний договір нотаріально не посвідчувався. 17 червня 2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту, визначено термін погашення - до 2 липня 2017 року та складено новий графік. Позивачу ОСОБА_1 з постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. від 10 лютого 2021 року про відкриття виконавчого провадження стало відомо, що 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис № 170 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла по кредитному договору № 10-29/7740 від 03.07.2008 року з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 , що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 23068 дол. США 27 центів; простроченої заборгованості за відсотками та комісією - 19120 дол. США 89 центів; строкова заборгованість за відсотками та комісією - 61 дол. США 44 центи; сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1500 грн. Загальна сума заборгованості становить - 42250 дол. США 60 центів, що згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют на момент вчинення виконавчого напису становить1191466,92 грн. та 1500 грн. Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» за вищевказаним кредитним договором є АТ «Альфа-Банк».

Вважає, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню в зв`язку з порушенням приватним нотаріусом Личук Т.В. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами та чинного законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом. Зазначає, що приватний нотаріус вчинив напис не на нотаріально посвідченому кредитному договорі та не перевіривши безспірність заборгованості позивача. Зазначає, що виконавчий напис було вчинено без письмової вимоги про усунення порушень від кредитора, яка відповідачем не надсилалася.

Позивач просить суд визнати виконавчий напис № 170, вчинений 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати.

Одночасно зі зверненням до суду з позовом, позивач подав заяву про забезпечення його шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 170, вчиненим 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. (а.с. 37-41).

23 вересня 2021 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 51-52).

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третій особі - для подання до суду письмових пояснень.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду Слободянюк А.В. від 23 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено; зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. від 21.01.2021 року за реєстраційним номером № 170, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-банк» заборгованості в розмірі 42250 дол. США 60 центів, що становить 1191466, 92 грн. та 1500 грн. (а.с. 53-55).

2 листопада 2021 року представник відповідача АТ «Альфа-банк» направив до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 60). Подав відзив на позовну заяву (а.с. 63-66), в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначаючи, що відповідачем при зверненні до нотаріуса чинні норми законодавства України не порушені та надані всі документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Щодо втрати чинності нормативно-правового акту, який допускав вчинення виконавчих написів на договорах, зазначає, що будь-які записи, що розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» втратив чинність, відсутні. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Відповідач звернувся до приватного нотаріуса з метою захисту свого порушеного права та інтересу в позасудовому порядку, що відповідає чинному законодавству України. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які позивач планує понести у зв`язку із розглядом справи в розмірі 30000 грн., то відповідач вважає, що вказана сума є необґрунтованою та очевидно завищеною, тому просить зменшити її розмір до 10000 грн..

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 8 грудня 2021 року постановлено розгляд вказаної справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 75-76).

Розпорядженням керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2022 року за № 203 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ у зв`язку з відрядженням судді Слободянюк А.В. на роботу на посаду судді Дніпровського районного суду м. Києва, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. (а.с. 81).

Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 26 квітня 2022 року, вказана цивільна справа розподілена судді Плахотнюк К.Г. (а.с. 82-83).

5 липня 2022 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 84).

7 грудня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сербіна Л.В. направила до суду клопотання про витребування у Івано-Франківському обласному державному нотаріальному архіві належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення виконавчого напису, вчиненого 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. зареєстрованого в реєстрі за № 170 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 10-29/7740 від 03.07.2008 року (а.с. 89-90).

Ухвалою Голосіївського районного суду від 9 грудня 2022 року у межах розгляду вказаної справи витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. засвідчені належним чином копії матеріалів, на підставі яких 21 січня 2021 року ним було вчинено виконавчий напис № 170 за заявою АТ «Альфа-Банк» (а.с. 96-97).

В підготовчих засіданнях 7 грудня 2022 року, 6 липня 2023 року учасники справи відсутні, про дату, час та місце розгляду справи в підготовчому засіданні повідомлені належним чином.

Представник позивача направив на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача (а.с. 107-108).

Представник відповідача про причини неявки у підготовче засідання суд не повідомив.

Третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. про причини неявки у підготовче засідання суд не повідомив, правом подачі пояснень на позов не скористався, витребувані ухвалою суду від 9 грудня 2022 року засвідчені належним чином копії матеріалів, на підставі яких 21 січня 2021 року ним було вчинено виконавчий напис № 170 за заявою АТ «Альфа-Банк», суду не направив.

Ухвалою суду від 6 липня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні 14 березня 2024 року сторони відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, з огляду на наступне.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 3 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 10-29/7740, відповідно до якого банк надав позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 24569 доларів США, зі сплатою 7,99 процентів річних, з терміном погашення до 2 липня 2015 року на купівлю транспортного засобу (а.с. 17-26).

17 червня 2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту, визначено термін погашення - до 2 липня 2017 року та складено новий графік (а.с. 27-28).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року в задоволенні позову ПАТ Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено у зв`язку із спливом позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у спорі (а.с. 29-31).

21 січня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис № 170 (а.с. 13), яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», заборгованості, що виникла по кредитному договору № 10-29/7740 від 03.07.2008 року з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 , яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 23068 дол. США 27 центів; простроченої заборгованості за відсотками та комісією - 19120 дол. США 89 центів; строкової заборгованості за відсотками та комісією - 61 дол. США 44 центи; сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1500 грн. Загальна сума заборгованості становить - 42250 дол. США 60 центів, що на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,20, становить 1191466,92 грн. та 1500 грн.. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.09.2017 по 01.09.2020.

10 лютого 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Д.В., розглянувши заяву про примусове виконання вказаного виконавчого напису, відкрив виконавче провадження № 64435235, в межах якого виніс постанови: від 10 лютого 2021 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та про стягнення основної винагороди приватного виконавця; від 11 березня 2021 року про арешт коштів боржника; від 12 квітня 2021 року про арешт майна боржника та про розшук майна боржника; від 27 серпня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 14, 16, 32-33).

Звертаючись у суд з даним позовом ОСОБА_1 зазначає, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки його було вчинено не на нотаріально посвідченому оригіналі кредитного договору та не перевірено безспірність суми боргу.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву заперечив проти приведених в позові обставин, зазначивши, що при зверненні до нотаріуса були надані всі документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Крім того, в переліку документів, визначеному Постановою КМ України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», є розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», про втрату чинності якого відомості у офіційному тексті відсутні.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника.

В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань.

Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п. 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 січня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14.

Отже, на момент вчинення приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. оспорюваного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18).

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Як зазначає позивач, про заборгованість йому стало відомо з постанови про відкриття провадження від 10 лютого 2021 року, а відповідач, в свою чергу, не надав суду доказів зворотного. Також позивачу не було надіслано повідомлення про вчинення виконавчого напису, тобто нотаріусом не додержано належних вимог для вчинення виконавчого напису.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що позивач не отримував вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань.

Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку.

Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису № 170 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

З наданої суду позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 заперечує безспірність сум заборгованості, що підлягають до стягнення за виконавчим написом. Зазначив, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис не перевіривши чи дійсно заборгованість є безспірною.

За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14).

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач АТ «Альфа-Банк», не надавши суду належних та допустимих доказів, не довів свого права стягувати заборгованість з позивача за укладеним з фінансовою установою договором, та саму суму заборгованості.

Крім того, відповідачем не доведено дотримання встановленого законом порядку при зверненні за вчиненням виконавчого напису, і твердження позивача в цій частині ним не спростовані.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчих написів, недоведеності безспірності вимог стягувача, відтак позов про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, знайшов своє підтвердження під час розгляду та підлягає задоволенню.

Позивач просив суд стягнути із відповідача на його корить понесені судові витрати.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137).

Позивачем в позовній заяві, поданій до суду зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс в сумі 31362 грн. (судовий збір за подання позовної заяви - 908 грн., судовий збір за заяву про забезпечення позову - 454 грн. та на професійну правничу допомогу - 30000 грн.)

Відповідач АТ «Альфа-Банк» заперечив проти заявлених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх необґрунтованістю, не співмірністю зі складністю справи та не розумним розміром (а.с. 63-66).

Проте, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу, а саме: договору про надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті останнім; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги у зв`язку з розглядом вказаної справи, тому в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «Альфа-Банк» необхідно стягнути на користь позивача 908 грн. судового збору за подачу позовної заяви до суду та 454 грн. за подачу заяви про забезпечення позову (а.с. 1, 36).

Керуючись ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 21 січня 2021 року за реєстровим номером 170, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк» суми боргу за кредитним договором № 10-29/7740 від липня 2008 року в розмірі 42250 (сорок дві тисячі двісті п`ятдесят) доларів США 60 центів, що на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,20, становить 1191466 (один мільйон сто дев`яносто одна тисяча чотириста шістдесят шість) гривень та 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень за вчинення виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк