Справа № 510/1224/24
Провадження № 2/510/1159/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Міхайліченко В.О.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Златі Д.С. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору дарування від 08.05.2023р.; копія акту прийому-передання майна за договором дарування від 08.05.2023р.; копія витягу від 03.09.2015р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , діюча через свого представника, звернулась до суду із вищезгаданими вимогами до ОСОБА_2 , зазначивши, що 08.05.2023р. між нею та відповідачем була досягнута домовленість про дарування нерухомості житлового будинку. Тоді ж між сторонами був письмово укладений договір дарування нерухомості, згідно якого ОСОБА_2 подарував, а позивачка прийняла у дар житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 . Спірний житловий будинок рахується зареєстрованим на ім`я власника ОСОБА_2 , він належав йому на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 25.12.2014р.

Таким чином, в травні 2023р. позивачка прийняла в дар від ОСОБА_2 об`єкт нерухомості, від нього не відмовлялась, це підтверджується доводами позивачки, викладеними у позові, та не заперечувалося відповідачем. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивачка користується отриманою у дар нерухомістю, доглядає за її збереженням, сплачує всі необхідні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивачка неодноразово зверталась до колишнього власника, однак, ОСОБА_2 від посвідчення договору ухилявся, на прохання позивачки не реагував, мотивуючи нестачею часу, матеріальними складнощами. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на житловий будинок на себе, позивачці було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду.

Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, між позивачкою та ОСОБА_2 була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, дарувальник передав безоплатно дарунок позивачці, обдарована прийняла цей дарунок та не відмовилася від нерухомості. Позивачка фактично вступила у володіння і розпорядження нерухомістю, постійно наглядає за збереженням майна, мешкає у житловому будинку, - тобто правочин між сторонами договору фактично відбувся.

Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивачки знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах: щодо об`єкту нерухомого майна житлового будинку, який був безоплатно переданий позивачці у дарунок і яким вона на теперішній час користується, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не може переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі об`єкту нерухомості підтверджуються доводами позивачки, які відповідач (колишній власник нерухомості) визнав, крім того, обставини дарування сам відповідач не заперечує. В даний час звернення за оформленням договору дарування є неможливим, оскільки прохання позивачки з цього приводу відповідачем не сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних витрат, часу для вирішення питання щодо оформлення договору.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо житлового будинку та встановленні права на нерухомість у позивачки, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на об`єкти нерухомості за позивачкою.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 141, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 220, 328, 334, 386, 392, 717 - 719 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Договір дарування від 08.05.2023 року, згідно із яким ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК