Справа № 276/190/24
Провадження по справі 2/276/132/24
У Х В А Л А

29 лютого 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі

головуючого судді Бобра Д.О.,

секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач в судове засідання, призначене на 29.02.2024 року, не з`явилась.

Представник позивача адвокат Шморгун О.П. в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату та час судового розгляду, в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила,відзив на позовну заяву не подавала.

Відповідно до ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки (п.2).

Разом з тим, дії суду у випадку неявки відповідача урегульовані частиною 4 ст. 223 ЦПК України, згідно якої у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

При цьому порядок та умови проведення заочного розгляду визначено у ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Зокрема, ст. 280 даного Кодексу визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як зазначив Верховний Суд України в Узагальненні «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах» оскiльки ЦПК не встановлює способiв висловлення згоди позивача на заочний розгляд справи, то вона може бути й усною, проте обов`язково повинна фiксуватися у протоколi судового засiдання.

Якщо позивач не погоджується на розгляд справи в порядку заочного провадження, то суд вiдкладає розгляд справи та направляє вiдповiдачу, який не з`явився, повiдомлення про час i мiсце нового судового розгляду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи наведе, а також те, що сторони до суду не з`явилися, про розгляд справи за їх відсутності суд не повідомляли, позивач про згоду на проведення заочного розгляду справи також не повідомляв, розгляд у даній справі підлягає відкладенню з повідомленням сторін про час i мiсце нового судового розгляду.

Крім того, за нормою ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ч.2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

При цьому, ч.6 ст. 95 ЦПК України визначено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

З тексту позовної заяви вбачається, що у позовних вимогах позивач просиь стягнути з відповідача борг в розмірі 1100,00 доларів США. На підтвердження надання позики відповідачу позивач надала копію розписки на суму 1500,00 доларів США, вказуючи, що відповідач частину коштів в сумі 400 доларів США їй повернула.

Враховуючи наведене, з метою дослідження в судовому засіданні доказів, які стосуються предмету спору та можуть підтверджувати або спростовувати обставини, на які посилаються сторони, для встановлення всіх важливих обставин справи та прийняття законного та обгрунтованого рішення, суд вважає за необхідне витребувати у позивача оригінал розписки, копію якої додано до позовної заяви, для дослідження в судовому засіданні та визнати обов`язковою явку позивача для дачі пояснень в ході розгляду справи.

Згідно ч.1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч.2 ст.198 ЦПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, зокрема, визначених ч.2 ст. 223 цього Кодексу; в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Враховуючи викладене, з метою витребування доказів, що стосуються предмета спору, забезпечення явки позивача в судове засідання, суд вважає за необхідне відкласти судове засідання.

Керуючись ст.ст.13, 84, 95, 197, 198, 223, 240, 260, 261, 279 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відкласти розгляд справи на 11:30 год. 27.03.2024 року, який відбудеться в залі суду №2 Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Хорошів, вул. Героїв України, 1.

Виклик сторін повторити.

Визнати обов`язковою явку позивача ОСОБА_1 для участі в розгляді справи та надання відповідних пояснень.

Витребувати у ОСОБА_1 оригінал розписки, наданої ОСОБА_2 , копію якої додано до позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пунктів 3, 9 ч.1 ст. 257 ЦПК України, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи;якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору суд залишає позов без розгляду.

Суд роз`яснює, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Роз`яснити, що частинами 2, 3 статті 148 ЦПК України визначено, що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Д.О. Бобер