12.02.2024 Справа № 756/9187/22
Справа № 756/9187/22
Провадження № 2/756/284/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Оболонський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Тихої О.О., за участі секретаря судового засідання Кренджеляк А.М., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом, у якому просила визнати за нею право особистої приватної власності на наступне нерухоме майно: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 ; однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 ; однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 ; двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 .

Ухвалою судді від 02.11.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 15.11.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 24.05.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

18.09.2023 від представника відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору, з огляду на те, що між сторонами з 2015 року досягнуто компроміс щодо спірного нерухомого майна, претензії щодо його розподілу з боку відповідача з того часу відсутні, неврегульованих питань не залишилося, відповідач не чинить жодних перешкод у здійсненні позивачем права власності на спірні квартири та не просить визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно.

Представником позивача 05.10.2023 до суду подано відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що твердження відповідача про відсутність претензій майнового характеру сторін один до одного відносно спільно набутого майна та досягнення компромісу щодо його поділу не відповідає дійсності, оскільки раніше відповідач вже звертався до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, зокрема, спріних квартир. Досягнута сторонами домовленість була усною та не оформлена документально. У зв`язку з цим на теперішній час, враховуючи презумпцію спільності права власності подружжя на майно, у позивача виникли складнощі із реалізацією її права на вільне володіння та розпорядження належним їй майном, що порушує її права власника.

У судовому засіданні представник відповідача та відповідач підтримали клопотання про закриття провадження у справі, зазначивши, що між сторонами не залишилось невирішених питань з приводу спірного нерухомого майна.

Представник позивача просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання з підстав, зазначених у відповіді на відзив.

Вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з пунктами 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами, у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Правова позиція Верховного Суду викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 638/3792/20, провадження № 61-3438сво21 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19.

З урахуванням того, що предмет спору на час розгляду справи у суді не припинився та між сторонами залишилися неврегульовані питання щодо статусу спірного нерухомого майна, зважаючи на презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу, проти якої заперечує позивач, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з чим клопотання сторони відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 255, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача та представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Дата складення повного тексту ухвали - 12.02.2024.

Суддя О.О. Тиха