Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2024 Справа №607/6076/23 Провадження №2/607/191/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

представника позивачки, адвоката Веприка Т. М.,

представника відповідача, адвокатки Лукашової О. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Тетяна Василівна про визнання майнових прав на квартиру, визнання недійсним договору купівліпродажу земельної ділянки, визнання права власності на частку земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Т. В. про визнання майнових прав на квартиру, визнання недійсним договору купівліпродажу земельної ділянки, визнання права власності на частку земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 25 листопада 2020 року між нею та ОСОБА_2 було укладено угоду про організацію взаємовідносин під час будівництва об`єкту нерухомості (Тернопільський район село Байківці, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0501).

ОСОБА_2 за кошти та матеріали позивачки будує на належній йому земельній ділянці котеджі та в подальшому передає один із них у власність ОСОБА_4 з частиною земельної ділянки закріпленої за ним у строки та відповідно до умов Договору.

Дана земельна ділянка площею 0,038 га на момент укладення Договору належала ОСОБА_2 відповідно до Витягу з єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0501.

Предметом угоди було те, що ОСОБА_4 взяла на себе зобов`язання часткового фінансування будівництва двоповерхового котеджу на частині земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 на праві власності площею 0,038 га, в орієнтованому обсязі 22 000 доларів, що за згодою сторін є оціночною вартістю власності.

Відповідно до пунктів 1, 2 вказаного договору позивачкою було сплачено 6 600 доларів готівкою, як перший внесок та 15 400 доларів які були внесені рівними частинами впродовж терміну вказаного у договорі. Вказане підтверджується нотаріально завіреною заявою та рядом розписок.

Разом з тим, ОСОБА_2 взяті на себе обов`язки у строк передбачений угодою, а саме щодо будівництва та передачі у власність позивачки одного із котеджів із закріпленою за ним земельною ділянкою та необхідними документами на право власності до 31 грудня 2021 року, не виконав.

Натомість, за проханням ОСОБА_2 між сторонами було укладено додаткову угоду від 28 квітня 2022 року. Цією угодою було підтверджено сплату позивачкою зобов`язань за основним договором в повному обсязі.

Строк закінчення додаткового договору є 30 вересня 2022 року.

Відповідно до останнього абзацу першої сторінки укладеної Угоди «Сторона 2 бере на себе зобов`язання перед Стороною 1 за умови забезпечення виконання Стороною 1 перед Стороною 2 свого зобов`язання, щодо часткового фінансування будівництва в обсязі 22 000 (двадцять дві тисячі доларів США 00 центів), передати їй до 31 грудня 2021 року приміщення і земельну ділянку та надати документи на право власності за одним із котеджів, який введено в експлуатацію, та який відповідає вимогам встановленим в Додатку вимоги до об`єкту експлуатації, що є об`єктом інвестування (об`єктом будівництва)».

Вказаний додаток містить вичерпні вимоги до об`єкту будівництва, а саме це повинен був бути двоповерховий котедж площею 120 квадратних метрів із земельною ділянкою необхідною для його обслуговування. Фундамент - бутовий камінь із заливкою, стіна першого та другого поверху - цегла в півтори цегли 938 сантиметрів), перекриття між першим та другим поверхом (панелі), перекриття другого поверху - дерев`яне балочне, утеплення фасаду - пінопласт десятка затягнутий бараником, внутрішня штукатурка стін - гіпсова, дах накритий металочерепицею, котедж облаштований гаражними воротами, вхідними дверима та пластиковими вікнами, в котедж заведені комунікації а саме - каналізація, світло, вода, газ, на прилеглій території до котеджу облаштований септик, наявна огорожа, облаштований заїзд.

Після укладення Додаткової Угоди ОСОБА_2 припинив виконання будь-яких робіт на об`єкті будівництва.

Однак в порушення, як умов договору щодо самостійного виконання взятих на себе зобов`язань щодо будівництва та передачі у власність позивача об`єкту будівництва у встановлений строк ОСОБА_2 в односторонньому порядку припинив виконання договору та відчужив як земельну ділянку, на якій знаходився об`єкт інвестування так і відчужив сам об`єкт інвестування (котеджі).

Відповідно до умов Договору та Додаткової угоди до нього фінансування об`єкту інвестування Стороною 1 здійснювалося у вигляді повної оплати грошових коштів, передбачених договором, а саме суми у 22 000 доларів США, що неоднозначно та чітко визначено між Сторонами.

Частиною 3 Додаткової угоди стверджується, що станом на момент укладення даної угоди Сторона 2 не виконала своїх зобов`язань перед Стороною 1, у зв`язку з чим сторони дійшли згоди про наступне:

Строком закінчення виконання зобов`язань за згодою сторін визначено 30 вересня 2022 року.

Штрафні санкції посилено. Сторона 2 зобов`язана на письмову вимогу Сторони 1 повернути протягом 120 днів грошові коти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США.

Також Сторона 2 на користь Сторони 1 зобов`язується сплатити штраф в розмірі 500 гривень за кожен день прострочки.

Так, після укладення між Сторонами Додаткової Угоди ОСОБА_2 припинив виконання будь-яких робіт на об`єкті будівництва, у зв`язку з чим позивачкою 06 липня 2022 року була направлена останньому вимога про зобов`язання відновлення будівельних робіт, що повернулася у зв`язку із закінченням строку зберігання, тобто була проігнорована ОСОБА_2 .

В подальшому ОСОБА_4 стало відомо, що ОСОБА_2 13 вересня 2022 року на підставі договору купівлі-продажу була відчужена земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0501 на користь громадянина ОСОБА_3 разом частково збудованим на цій ділянці об`єктом інвестування без інформування про це позивачки та без її погодження відчуження вказаної земельної ділянки, оскільки саме остання є власником майнових прав на об`єкт інвестування на цій ділянці, будівництво якого ОСОБА_4 профінансовано у повному обсязі.

Вказана вище земельна ділянка відчужена на користь ОСОБА_3 без жодної згадки про наявність на ній незавершеного будівництвом об`єкту інвестування, оскільки у Витягу з реєстру нерухомого майна щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501, власником якої став ОСОБА_3 , відсутня будь-яка згадка про наявний на ній об`єкт незавершеного будівництва, що вказує на умисні спільні дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким було достеменно відомо про наявність права інвестора - позивачки не це будівництво, які направлені на позбавлення її майнових прав на об`єкт інвестування та на уникнення в подальшому можливості їх набуття ОСОБА_4 .

Останнім абзацом першого розділу Угоди передбачено, що «Сторона 2 не вправі передати своє зобов`язання іншим особам та зобов`язана виконати його самостійно».

Однак, в порушення умов укладеної Сторонами Угоди щодо самостійного виконання взятих на себе зобов`язань по будівництву та передачі у власність позивачці об`єкту будівництва у визначений Угодою термін, ОСОБА_2 в односторонньому порядку припинив виконання договору та відчужив як земельну ділянку, на якій знаходився об`єкт інвестування, так і сам об`єкт інвестування (котеджі).

Усупереч вимогам діючого законодавча, під час укладення та нотаріального посвідчення оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,038 га за кадастровим номером :02:001:0501, відповідачами умисно було приховано наявність на вказаній земельній ділянці об`єкту незавершеного будівництва, яким є двоквартирний зблокований житловий будинок, майнові права на одну з яких належать позивачці.

Вказаним діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були грубо порушені майнові права позивачки як на об`єкт інвестування, яким є квартира площею 120,0 кв. м. в двоквартирному зблокованому житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_1 , так і права на частину незаконно відчуженої земельної ділянки площею 0,038 га з кадастровим номером :02:001:0501, необхідної для обслуговування та завершення будівництва об`єкту інвестування уже самостійно ОСОБА_4 , з огляду на те, що ОСОБА_2 фактично відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань, які визначені укладеною між позивачкою та ОСОБА_2 . Угодою про організацію взаємовідносин під час будівництва об`єкту нерухомості Тернопільський район с. Байківці, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0501, від 25 листопада 2020 року.

Підсумовуючи викладене, визнання судом недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501, укладеного між собою відповідачами, є ефективним способом захисту порушених майнових прав та законних інтересів позивачки та у повній мірі відповідає характеру їх порушення.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 просили суд визнати за нею майнові права на квартиру площею 120,0 кв. м. в двоквартирному зблокованому житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,038 га з кадастровим номером :02:001:0501, укладений та посвідчений 13 вересня 2022 року (серія та номер 1279) приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Тетяною Василівною; визнати за позивачкою право власності на 15/37 частки земельної ділянки площею 0,038 га з кадастровим номером :02:001:0501; стягнути з відповідачів на користь позивачки судові витрати.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Т. В. про визнання майнових прав на квартиру, визнання недійсним договору купівліпродажу земельної ділянки, визнання права власності на частку земельної ділянки залишено без руху.

07 квітня 2023 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області постановлено ухвалу, якою задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Т. В. про визнання майнових прав на квартиру, визнання недійсним договору купівліпродажу земельної ділянки, визнання права власності на частку земельної ділянки. Заборонено власнику здійснювати відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501.

21 квітня 2023 року на виконання ухвали суду від 06 квітня 2023 року ОСОБА_4 подала пояснення та оригінал квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/6076/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

22 травня 2023 року через підсистему Електронний суд надійшла заява/клопотання від представника відповідача ОСОБА_3 , адвокатки Лукашової О. Є. В заяві остання стверджує, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 25 листопада 2020 року укладено угоду про організацію взаємовідносин під час будівництва об`єкта нерухомості (Тернопільський район, с. Байківці, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0501), відповідно до умов якої позивачка взяла на себе зобов`язання часткового фінансування будівництва цим відповідачем двоповерхового котеджу на частині земельної ділянки (об`єкта будівництва), що належала ОСОБА_2 на праві власності площею 0,037 га, розташованої в Тернопільському районі с. Байківці, за кадастровим номером :02:001:0501 в орієнтовному обсязі 22 000 доларів США, що за згодою сторін є оціночною вартістю власності. Вказаною угодою сторони також узгодили, що період будівництва буде складати орієнтовно один календарний рік, та планове завершення будівництва і подача декларації про завершення будівництва планується на четвертий квартал 2021 року. ОСОБА_2 зобов`язався передати позивачці до 31 грудня 2021 року приміщення і земельну ділянку та надати документи на право власності за одним із котеджів, який введено в експлуатацію, та який відповідає вимогам встановленим в додатку вимоги об`єкту експлуатації, що є об`єктом інвестування (об`єктом будівництва).

На виконання умов вищевказаної угоди позивачем було сплачено відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 22 000 доларів США.

У зв`язку з неможливістю виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань у встановлений угодою від 25 листопада 2020 строк, 28 квітня 2022 року між сторонами укладено додаткову угоду про організацію взаємовідносин під час будівництва об`єкта нерухомості (Тернопільський район, с. Байківці кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0501). Вказаною додатковою угодою сторони підтвердили, що загальна сума передана ОСОБА_4 ОСОБА_2 грошових коштів складає 22 000 доларів США та позивачка виконала свої зобов`язання у повному обсязі. Крім цього, зазначеною додатковою угодою сторони передбачили новий строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за угодою, саме в строк до 30 вересня 2022 року. При цьому, згідно умов вказаної додаткової угоди, сторони посилили відповідальність за невиконання зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 . Зокрема передбачали настання для цього відповідача, у випадку невиконання своїх зобов`язань, наступних негативних наслідків: ОСОБА_2 на вимогу позивачки зобов`язується повернути у строк протягом 120 днів з моменту отримання вимоги грошову суму в розмірі 22 000 доларів США та сплатити штраф за невиконання зобов`язань за Угодою в розмірі 28 000 доларів США; ОСОБА_2 , зобов`язаний на вимогу ОСОБА_4 сплатити штраф з розрахунку 500 грн за кожен день прострочення виконання такого зобов`язання.

Ці обставини вже встановлені рішення суду, яке набрало законної сили 02 травня 2023 року.

Позивачка для захисту своїх прав вже зверталась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про із позовом про стягнення сплачених коштів та штрафу за невиконання умов договору.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 березня 2023 у справі № 607/13479/22 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено частково; постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 22 000 (двадцять дві тисячі) доларів США сплачених на виконання умов договору, 28 000 (двадцять вісім тисяч) доларів США штрафу за невиконання умов договору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) гривень судового збору.

Додатково просити суд визнати майнові права на квартиру та тим більше про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та визнання права власності на земельну ділянку, на якій розміщений об`єкт незавершеного будівництва (спірний предмет спору) є зловживання своїм правом на захист, адже в разі задоволення позовних вимог виникне подвійна відповідальність ОСОБА_2 за укладеним договором, оскільки одночасним стягнення коштів та визнання майнових прав на квартиру є неприпустимим.

Крім того, вважає за необхідне зазначити, що обраний позивачем спосіб захисту щодо стягнення коштів у разі невиконання умов договору відповідачем 1, передбачений був у самому договорі.

Крім того, адвокатка Лукашова О. Є. вважає за необхідне зазначити, що 13 вересня 2022 року (вже після укладення додаткової угоди в якій передбачено наслідки не виконання умов договору) на підставі договору купівлі-продажу земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0501 відчужена на користь ОСОБА_3 . Звертає увагу суду, що умовами укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договору та додаткової угоди не передбачено заборону на відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0501, іншій особі. Враховуючи наведене, просить суд, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

31 травня 2023 судом зареєстровано заперечення на заяву/клопотання ОСОБА_4 . Позивачка мотивує заперечення тим, що документ не відповідає вимогам ЦПК України, а відтак до задоволення не підлягає.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2023 року у задоволенні клопотання (заяви представника відповідача ОСОБА_3 , адвокатки Лукашової О. Є. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Т. В. про визнання майнових прав на квартиру, визнання недійсним договору купівліпродажу земельної ділянки, визнання права власності на частку земельної ділянки відмовлено.

29 серпня 2023 року судом зареєстровано клопотання ОСОБА_1 , в якому позивачка повідомляє про зміну прізвища у зв`язку з реєстрацією шлюбу, з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

28 листопада 2023 рокусудом зареєстровано відзив представника відповідача ОСОБА_3 , адвокатки Лукашової О. Є. З поданого відзиву вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 25 листопада 2020 року укладено угоду про організацію взаємовідносин під час будівництва об`єкта нерухомості Тернопільський район, с. Байківці, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0501, відповідно до умов якої позивачка взяла на себе зобов`язання часткового фінансування будівництва відповідачем двоповерхового котеджу на частині земельної ділянки (об`єкта будівництва), що належала відповідачу на праві власності площею 0,037 га, розташованої в Тернопільському районі с. Байківці, за кадастровим номером :02:001:0501, в орієнтовному обсязі 22 000 доларів США, що за згодою сторін є оціночною вартістю власності. Вказаною угодою сторони також узгодили, що період будівництва буде складати орієнтовно один календарний рік, та планове завершення будівництва і подача декларації про завершення будівництва планується на четвертий квартал 2021 року. Відповідач зобов`язався передати позивачці до 31 грудня 2021 року приміщення і земельну ділянку та надати документи на право власності за одним із котеджів, який введе в експлуатацію, та який відповідає вимогам встановленим в додатку вимоги об`єкту експлуатації, що є об`єктом інвестування (об`єктом будівництва).

На виконання умов вищевказаної угоди позивачкою було сплачено відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 22 000 доларів США.

У зв`язку з неможливістю виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань у встановлений угодою від 25 листопада 2020 року строк, 28 квітня 2022 року між сторонами укладено додаткову угоду про організацію взаємовідносин під час будівництва об`єкта нерухомості Тернопільський район, с. Байківці, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0501. Вказаною додатковою угодою сторони підтвердили, що загальна сума передана ОСОБА_4 ОСОБА_2 грошових коштів складає 22 000 доларів США та позивачка виконала свої зобов`язання у повному обсязі. Крім цього, зазначеною додатковою угодою сторони передбачили новий строк виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов`язання за угодою, саме в строк до 30 вересня 2022 року. При цьому, згідно умов вказаної додаткової угоди, сторони посилили відповідальність за невиконання зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 , зокрема передбачали настання для відповідача у випадку невиконання своїх зобов`язань наступних негативних наслідків: відповідач на вимогу позивачки зобов`язується повернути у строк протягом 120 днів з моменту отримання вимоги грошову суму в розмірі 22 000 доларів США та сплатити штраф за невиконання зобов`язань за Угодою в розмірі 28 000 доларів США; відповідач зобов`язаний на вимогу позивачки сплатити штраф з розрахунку 500 грн за кожен день прострочення виконання такого зобов`язання.

Дані обставини вже встановлені рішення суду, яке набрало законної сили 02 травня 2023 року.

Отож, позивачка для захисту своїх прав вже зверталась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом про стягнення сплачених коштів та штрафу за невиконання умов договору. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 березня 2023 року у справі № 607/13479/22 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 22 000 (двадцять дві тисячі) доларів США сплачених на виконання умов договору, 28 000 (двадцять вісім тисяч) доларів США штрафу за невиконання умов договору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) гривень судового збору.

Відтак, адвокатка Луукашова О. Є. зазначає, що обраний позивачкою спосіб захисту щодо стягнення коштів у разі невиконання умов договору відповідачем 1, передбачений був у самому договорі.

Крім того, 13 вересня 2022 року (вже після укладення додаткової угоди в якій передбачено наслідки не виконання умов договору), на підставі договору купівлі-продажу земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0501 відчужена на користь ОСОБА_3 . Однак умовами укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договору та додаткової угоди не передбачено заборону на відчуження земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0501 іншій особі. Враховуючи наведене, представник відповідача ОСОБА_3 , адвокатка Лукашова О. Є. просила суд, відмовити у задоволені позовних вимог.

У судовому засіданні, яке відбулося 21 вересня 2023 року суд протокольною ухвалою без видалення до нарадчої кімнати приєднав до матеріалів справи відзив, який слід розцінювати як письмові пояснення, оскільки ця заява по суті була подана з пропуском процесуального строку, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

17 жовтня 2023 року судом зареєстроване клопотання представника відповідача ОСОБА_3 , адвокатки Лукашової О. Є. про закриття провадження у справі № 607/6076/23 з обґрунтуванням, яке було викладено у заяві/клопотанні про закриття провадження у справі від 22 травня 2023 року та у відзиві представника цього відповідача від 28 листопада 2023 року, який судом приєднано до матеріалів справи як письмові пояснення сторони. Відтак, суд не вбачає за доцільне повторно дублювати вищенаведені обставини, в обґрунтування поданого клопотання, які вже описано вище.

25 жовтня 2023 року судом зареєстроване заперечення ОСОБА_1 на клопотання про закриття провадження у справі № 607/6076/23. Позивачка у своїх запереченнях посилається на практику Верховного Суду та зазначає що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Оскільки, на момент подання нею позову так і в процесі розгляду між сторонами залишилися неврегульовані питання вважає, що вказане клопотання до задоволення не підлягає.

06 листопада 2023 року суд протокольно, без видалення в нарадчу кімнату, відмовив у задоволенні клопотання адвокатки Лукашової О. Є. про закриття провадження у справі, обґрунтування та підстави відмови були занесені до протоколу судового засідання.

19 січня 2024 року представник позивачки ОСОБА_7 адвокат Веприк Т. М. через підсистему «Електронний суд» подав клопотання про доручення доказів та клопотання про повернення до стадії підготовчого судового засідання.

У судовому засіданні, яке відбулося 19 січня 2024 року судом протокольною ухвалою без видалення до нарадчої кімнати відмовлено у клопотанні про доручення доказів та у клопотанні про повернення до стадії підготовчого судового засідання, оскільки такі клопотання було подано на стадії судових дебатів, що суперечить нормам процесуального закону та принципу стадійності судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позові вимоги підтримала, просила задовольнити, оскільки вважає, що ухвалення судом рішення про стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошових коштів за невиконання умов договору не призвело до відновлення порушених прав позивачки. ОСОБА_2 умисно перепродав земельну ділянку ОСОБА_3 для того, щоб не сплачувати їй кошти за рішенням суду.

Представник позивач ки адвокат Веприк Т. М. у судовому засіданні (в судових дебатах) позовні вимоги підтримав, вважає, що порушене право його довірительки підлягає відновленню шляхом задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 , адвоката Лукашова О. Є. у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Вважає, що між сторонами у виниклому спорі не залишилося неврегульованих питань, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав суду.

Третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Т. В. в судові засідання не з`являлася, адресовані їй листи поверталися із відміткою «померла», однак позивачка ОСОБА_1 , будучи обізнаною про ці обставини, не заявила суду клопотання про залучення правонаступника третьої особи чи інше клопотання, яке б дозволило суду прийняти рішення про виключення третьої особи зі складу учасників виниклого спору.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини.

13 вересня 2022 року між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність належну продавцю земельну ділянку, площею 0, 038 га, що розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, село Байківці, кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:0501. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), малоповерхова забудова площею 0,0,038 га. На вказаній земельній ділянці будівлі відсутні.

Цей договір було посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Вовк Т. В., зареєстровано в реєстрі за № 1279.

Перехід у власність ОСОБА_3 земельної ділянки із кадастровим номером :02:001:0501, площею 0,038 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно вищевказаного договору купівлі-продажу, підтверджується також інформацією, сформованою за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» від 18 вересня 2022 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 березня 2023 року у справі № 607/13479/23 задоволено частково позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 22 000 доларів США сплачених на виконання умов договору, 28 000 доларів США штрафу за невиконання умов договору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 12405 гривень судового збору.

В цьому рішенні: «Судом встановлено, що між сторонами - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 25 листопада 2020 укладено угоду про організацію взаємовідносин під час будівництва об`єкта нерухомості Тернопільський район, с. Байківці, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0501, відповідно до умов якої позивачка взяла на себе зобов`язання часткового фінансування будівництва відповідачем двох поверхового котеджу на частині земельної ділянки (об`єкта будівництва), що належала відповідачу на праві власності площею 0,037 га, розташованої в Тернопільському районі с. Байківці, за кадастровим номером :02:001:0501 в орієнтовному обсязі 22 000 доларів США, що за згодою сторін є оціночною вартістю власності. Вказаною угодою сторони також узгодили, що період будівництва буде складати орієнтовно один календарний рік, та планове завершення будівництва і подача декларації про завершення будівництва планується на четвертий квартал 2021 року. Відповідач зобов`язався передати позивачці до 31 грудня 2021 року приміщення і земельну ділянку та надати документи на право власності за одним із котеджів, який введе в експлуатацію, та який відповідає вимогам встановленим в додатку вимоги об`єкту експлуатації, що є об`єктом інвестування (об`єктом будівництва).

На виконання умов вищевказаної угоди позивачкою було сплачено відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 22 000 доларів США, що не заперечується відповідачем.

У зв`язку з неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань у встановлений угодою від 25 листопада 2020 року строк, 28 квітня 2022 року між сторонами укладено додаткову угоду про організацію взаємовідносин під час будівництва об`єкта нерухомості Тернопільський район, с. Байківці, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0501. Вказаною додатковою угодою сторони підтвердили, що загальна сума передана позивачем ОСОБА_4 відповідачу ОСОБА_2 грошових коштів складає 22 000 доларів США та позивач виконала свої зобов`язання у повному обсязі. Крім цього, зазначеною додатковою угодою сторони передбачили новий строк виконання відповідачем своїх зобов`язання за угодою, саме в строк до 30 вересня 2022 року. При цьому, згідно умов вказаної додаткової угоди, сторони посили відповідальність за невиконання зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 , зокрема передбачали настання для відповідача, у випадку невиконання своїх зобов`язань наступних негативних наслідків: відповідач на вимогу позивачки зобов`язується повернути у строк протягом 120 днів з моменту отримання вимоги грошову суму в розмірі 22 000 доларів США та сплатити штраф за невиконання зобов`язань за Угодою в розмірі 28 000 доларів США; відповідач зобов`язаний на вимогу позивачки сплатити штраф з розрахунку 500 грн за кожен день прострочення виконання такого зобов`язання.

Встановлено в судовому засіданні та не заперечується стороною відповідача, що станом на день подання позивачем позову (30 вересня 2022 року) та станом на даний час, відповідач свої зобов`язання за укладеними між сторонами угодою від 25 листопада 2020 року та додатковою угодою від 28 квітня 2022 року не виконав, зокрема не здійснив будівництво двох поверхового котеджу на частині земельної ділянки (об`єкта будівництва), що належала відповідачу на праві власності площею 0,037 га, розташованої в Тернопільському районі с. Байківці, за кадастровим номером :02:001:0501, не передав у власність позивачці останній разом із земельною ділянкою, не надав документів на право власності на котедж, який введено в експлуатацію, а здійснив відчуження вказаної земельної ділянки за договором купівлі-продажу від 13 вересня 2022 року громадянину ОСОБА_3 .

Таким чином, суд вважає, що відповідачем порушено умови вищевказаних угод, внаслідок чого останній зобов`язаний повернути позивачці сплачені останньою кошти за цими угодами у розмірі 22 000 доларів США та сплатити в користь останньої штраф за невиконання зобов`язання за угодою у розмірі 28 000 доларів США, оскільки сторонами у пункті 3 Додаткової угоди від 28 квітня 2022 року було передбачено саме такий порядок та розмір відшкодування у випадку невиконання відповідачем своїх зобов`язань».

Отож, за змістом ч. 4 ст. 182 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За встановлених обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будьякими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будьякого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відтак, суд звертає увагу, що захисту підлягає право особи, яке було порушене, невизнане або оспорене.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею майнові права на квартиру площею 120,0 кв. м. в двоквартирному зблокованому житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,038 га з кадастровим номером :02:001:0501, укладений та посвідчений 13 вересня 2022 року (серія та номер 1279) приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Тетяною Василівною; визнати за позивачкою право власності на 15/37 частки земельної ділянки площею 0,038 га з кадастровим номером :02:001:0501; стягнути з відповідачів на користь позивачки судові витрати.

Щодо вимог позивачки визнати за нею майнові права на квартиру площею 120,0 кв. м. в двоквартирному зблокованому житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_1 , то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Зазначено про їх поділ на нерухомі та рухомі (стаття 181 ЦК України) і що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Також у статті 182 цього Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

З аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що у ЦК України визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. При цьому не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»).

У теорії цивілістики під майновими правами розуміється: 1) у широкому значенні речового права суб`єктивне цивільне право як таке, що стосується майнових цінностей і має грошову оцінку, наприклад, право власності на похідні права, зобов`язальні права (права з договорів, що укладаються з приводу передання майна у власність або користування), майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права, тощо; 2) у вузькому значенні як суб`єктивне право, яке здатне бути самостійним об`єктом обороту; тобто у разі передання майнового права набувач отримує його як можливість претендування на майно або вчинення власних дій відносно майна.

Крім того, вказане питання було предметом дослідження як у рішеннях ЄСПЛ, так і Верховного Суду України та Верховного Суду.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення ЄСПЛ щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі», заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05; пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року, заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії», заява № 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства», заява № 44277/98).

В іншій справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права.

У постанові від 30 січня 2013 року № 6-168цс12 Верховний Суд України визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав.

Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі №359/5719/17 вказано, що нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою (пункти 92, 93, 95 постанови).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/13479/23 встановлено, що між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 була укладена угода від 25 листопада 2020 року про організацію взаємовідносин під час будівництва об`єкта нерухомості Тернопільський район, с. Байківці, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0501, відповідно до умов якої позивачка взяла на себе зобов`язання часткового фінансування будівництва відповідачем двох поверхового котеджу на частині земельної ділянки (об`єкта будівництва), що належала відповідачу на праві власності площею 0,037 га, розташованої в Тернопільському районі с. Байківці, за кадастровим номером :02:001:0501, в орієнтовному обсязі 22 000 доларів США, що за згодою сторін є оціночною вартістю власності. У зв`язку її невиконанням у встановлені строки 28 квітня 2022 року між її сторонами укладено додаткову угоду, якою вони посили відповідальність за невиконання зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 .

Ці обставини були предметом судового розгляду у справі № 607/13479/23, де Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 22 000 доларів США сплачених на виконання умов договору, 28 000 доларів США штрафу за невиконання умов договору.

Відтак, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договірні зобов`язання були припинені шляхом стягнення на користь позивачки коштів, які вона сплатила в якості часткової оплати за будівництво котеджу, та суми штрафу, який сторонами було погоджено у додатковій угоді, на підставі рішення суду від 22 березня 2023 року у справі № 607/13479/23, відсутні підстави вважати, що вонанабула майнові права на квартиру площею 120,0 кв.м. в двоквартирному зблокованому житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 обрала способом захисту своїх порушених прав стягнення з ОСОБА_2 коштів, які вона сплатила на фінансування будівництва, що виключає визнання за нею майнового права на об`єкт інвестування. Також суд звертає увагу на те, що предметом договірних зобов`язань між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було часткове фінансування позивачкою будівництва двоповерхового котеджу на частині земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 на праві власності площею 0,037 га, розташованої в Тернопільському районі с. Байківці, за кадастровим номером :02:001:0501. Цей об`єкт є відмінним від предмету, на який позивачка просить визнати майнові права, що також свідчить про необґрунтованість такої вимоги.

З огляду на вище наведене, необґрунтованою є і вимога ОСОБА_1 про визнання за позивачкою права власності на 15/37 частки земельної ділянки площею 0,038 га з кадастровим номером :02:001:0501.

Чинне земельне та цивільне законодавство визначає імперативність, а саме «автоматичність» переходу прав на земельну ділянку при переході прав на об`єкт нерухомого майна, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який знаходить свій вияв у положеннях статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до цих статей, до особи, яка набула право власності, на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувану (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Виходячи з цього, логічним є наступне положення: у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

Отже, перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Розмір цієї частини земельної ділянки має визначатися на основі державних будівельних норм та санітарних норм і правил (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16).

Отож, оскільки суд не встановив, що до позивачки перейшло майнове право на квартиру площею 120,0 кв. м. в двоквартирному зблокованому житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_1 , чи двох поверховий котедж на частині земельної ділянки, розташованої в Тернопільському районі с. Байківці, кадастровий номером :02:001:0501, позовні вимоги про визнання заОСОБА_1 права власності на 15/37 частки земельної ділянки, площею 0,038 га з кадастровим номером :02:001:0501, є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,038 га з кадастровим номером :02:001:0501, укладеного та посвідченого 13 вересня 2022 року (серія та номер 1279) приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Тетяною Василівною обґрунтована тим, що у цьому договорі зазначено про те, що на вказаній земельній ділянці будівлі відсутні, що не відповідає дійсності, адже там знаходиться об`єкт інвестування, який оплачено ОСОБА_1 .

За положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання правочину недійсним.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому, правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (ст. ст. 215, 216 ЦК України).

ОСОБА_1 є заінтересованою особою у виниклих правовідносинах, оскільки вважає, що ОСОБА_2 не вправі був відчужувати земельну ділянку, де знаходиться оплачений нею об`єкт будівництва. Такі дії цього відповідача позбавили позивачку права на об`єкт інвестування, як і права на частину земельної ділянки, необхідної для обслуговування та завершення будівництва об`єкту інвестування уже самостійно позивачкою.

Такі доводи ОСОБА_1 не є неприйнятними з огляду на те, що суд не становив, що до позивачки перейшло майнове право на об`єкт інвестування, що мав бути збудований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0501, як і право на частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості чи частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування.

Позивачка попередньо клопотала про призначення судом у справі будівельно-технічної експертизи, однак в подальшому не просила про вирішення цього клопотання по суті, оскільки разом із представником відповідача ОСОБА_3 , адвокаткою Лукашовою О. Є. визнала те, що об`єкт інвестування, який відображено на фото таблиці в позовній заяві, відповідає тому стану будівництва, яке має місце і на час розгляду справи незвершене будівництво, будь-які будівельні чи інші роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0501 не проводяться.

Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 916/633/19 щодо введення в експлуатацію об`єкту незавершеного будівництва право власності на який, визначено рішенням суду (зокрема, в постанові дано розмежування термінів «самочинно збудований об`єкт» та «об`єкт незавершеного будівництва»), прийшов до наступних висновків: об`єкт незавершеного будівництва є лише сукупністю належних забудовнику будівельних матеріалів і наявність судового рішення про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на новостворену річ - об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні статті 181 та частини 2 статті 331 ЦК України, оскільки не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію в загальному порядку та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно.

Отож, з огляду на те, що судом встановлено та учасниками справи не заперечується, що на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0501 розташований об`єкт незавершеного будівництва, який не є будівлею, а лише сукупністю належних забудовнику будівельних матеріалів, відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,038 га з кадастровим номером :02:001:0501, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та посвідченого 13 вересня 2022 року (серія та номер 1279) приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Т. В.

За встановлених обставин, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Т. В. про визнання майнових прав на квартиру, визнання недійсним договору купівліпродажу земельної ділянки, визнання права власності на частку земельної ділянки не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 206, 258268, 273, 352355ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Тетяна Василівна про визнання майнових прав на квартиру, визнання недійсним договору купівліпродажу земельної ділянки, визнання права власності на частку земельної ділянки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 ,РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач 2: ОСОБА_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Тетяна Василівна, адреса місця роботи: просп. Степана Бандери, буд. 74, м, Тернопіль, 46011.

Повний текст рішення суду складено 29 січня 2024 року.

Головуючий суддя Герчаківська О. Я.