Справа № 585/3419/24
Номер провадження 2/585/974/24
У Х В А Л А

30 серпня 2024 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Г.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого як представник позивача діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа Роменська міська рада Сумської області, про виділення частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И В :

06 серпня 2024 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого як представник позивача діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа Роменська міська рада Сумської області, про виділення частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності.

На виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи (відповідача).

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження, судом встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Так, звертаючись до Роменського міськрайонного суду Сумської області із вказаним позовом, позивач ОСОБА_1 (у особі свого представника) як на підставу позову посилається на те, що між співвласниками майна встановлений певний конкретний порядок користування майном, однак, оскільки не виділена у натурі із об`єкту нерухомого майна належна йому частка змушує позивача звертатись із відповідним позовом до суду.

Так, згідно ч.5 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

При цьому, статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Договір про спільну часткову власність на майно укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально.

Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу майна як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити виділ у натурі частки з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про виділ у натурі частки з нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про виділ у натурі частки з нерухомого майна і таке право підлягає судовому захисту на підставі положень ст.15,16 ЦК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не звертався ані до співвласників майна, ані до нотаріуса про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна. Тобто, як свідчить зміст позову, особи, які зазначені позивачем як відповідачі, право позивача не порушують і не оспорюють.

Позивачем не зазначено в позові доказів щодо пропозиції всім співвласникам укласти відповідний договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та посвідчити його нотаріально, відмови нотаріуса у виділі часток тощо.

Таким чином, за змістом позовної заяви не зазначено виклад обставин, які свідчать про вчинення (існування) перешкод позивачу у реалізації права власності, не зазначено і посилання на докази про це.

Також, звертаючись до суду позивач заявляє три позовні вимоги, майнового та немайнового характеру: 1. Про виділення в натурі позивачу частки належного йому майна; 2. Про визнання права особистої приватної власності на 17/100 часток нерухомого майна за позивачем; 2. Про припинення права спільної часткової власності позивача та відповідачів на відповідне нерухоме майна (приміщення господарських будівель).

Однак до позову долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3516,20 грн., тобто за одну позовну вимогу майнового характеру яка, виходячи із вартості нерухомого майна, становить 3 205 грн., залишок судового збору 311,20 грн.

При цьому, відповідно до ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Наведене узгоджується з висновком про застосування норм права, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18.09.2023 року в справі №758/5118/21, провадження №61-5554сво23.

Таким чином, позивачу слід доплатити судовий збір в розмірі 3 205 грн. за другу вимогу майнового характеру та 1211,20 гривень за вимогу немайнового характеру, з урахуванням різниці залишку судового збору 311,20 грн.

Виходячи з вищезазначеного і відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. В разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого як представник позивача діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа Роменська міська рада Сумської області, про виділення частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків протягом семи календарних днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання ухвали суду у встановлені строки позовна заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню позивачеві, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Роменського міськрайонного суду Г. О. Цвєлодуб