ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року

м. Харків

справа № 613/1681/23

провадження № 22ц/818/3575/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Львової С.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 24 липня 2024 року в складі судді Сеник О.С.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Позовна заява мотивована тим, що 17 січня 2023 року ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем BMW X3 державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що рухався у зустрічному напрямку руху.

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2023 року по справі № 613/177/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн.

Зазначив, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди завдано технічних пошкоджень автомобілю LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності.

Вказав, що він звернувся до Моторно-транспортного страхового бюро України із заявою про сплату страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_2 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Відповідно до звіту № 74/2023 від 30 квітня 2023 року за результатами авто-товарознавчого дослідження про оцінку автомобіля LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 матеріальні збитки, завдані власнику автомобіля, складають 340 036,00 грн, а сума, необхідна для відновлювального ремонту автомобіля, відповідно до ремонтної калькуляції у висновку експерта, складає 692 455,00 грн.

Посилався на те, що 160 000,00 грн вже компенсовано Моторно-транспортним страховим бюро України, тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню реальний матеріальний збиток у розмірі 532 455,55 грн (692 455,00 грн - 160 000,00 грн).

Зазначив, що крім майнової шкоди, внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди йому завдано шкоду фізичному здоров`ю, у зв`язку з чим з 19 січня 2023 року по 30 січня 2023 року він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Богодухівська ЦРЛ Богодухівської міської ради з діагнозом: гостра черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій верхніх та нижніх кінцівок тулуба. Відповідно до фіскальних чеків на придбання медичних препаратів, вартість курсу лікування становила 7497,70 грн.

Завдану моральну шкоду у зв`язку із ушкодженням здоров`я оцінює в розмірі 30 000,00 грн, а моральну шкоду у зв`язку із пошкодженням його майна оцінює в розмірі 10 000,00 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_2 реальний розмір збитків - суму реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, завданих ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , в розмірі 532 455,00 грн; моральну шкоду, спричинену ОСОБА_1 внаслідок пошкодження належного йому майна автомобіля LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 10 000,00 грн; матеріальну шкоду, заподіяну ОСОБА_1 внаслідок спричинення шкоди здоров`ю, у вигляді витрат на лікування та ліки в сумі 7497,00 грн; моральну шкоду, заподіяну ОСОБА_1 у зв`язку із спричиненими іншими ушкодженнями здоров`я в сумі 30 000,00 грн; а також витрати на оплату послуг з товарознавчого дослідження в сумі 4000,00 грн; витрати на правову допомогу в сумі 35 000,00 грн; витрати на судовий збір в сумі 5464,56 грн.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 24 липня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 532 455,00 грн; моральну шкоду, спричинену внаслідок пошкодження майна автомобіля LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 , в розмірі 8000,00 грн; моральну шкоду, заподіяну у зв`язку зі спричиненням шкоди здоров`ю, в сумі 8000,00 грн; витрати на оплату послуг з товарознавчого дослідження, в сумі 4000,00 грн; витрати на правову допомогу в розмірі 33 099,50 грн; витрати по сплаті судового збору в розмірі 5167,83 грн; в іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з необґрунтованістю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно складеного звіту розмір збитку становить 340 036,25 грн, а сума 692 455,43 грн, яка вказана в додатку до звіту в калькуляції використовувалася оцінювачем виключно для визначення вартості збитку з врахуванням фізичного зносу автомобіля. Зазначив, що суд не міг посилатися окремо від звіту на калькуляцію та судом не враховано, що сума можливого ремонту автомобіля використовувалася оцінювачем як одна із складових визначення розміру збитку, оскільки розрахунок проводився з врахуванням фізичного зносу автомобіля. Витрати по можливому ремонту взагалі нічим не підтверджені, фактична вартість ремонту не відома. Зазначив, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не є судовим експертом, він не попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивого висновку, а тому наданий ним звіт та калькуляція є неналежним та недопустимим доказом по справі. Висновки, які зазначені в звіті оцінювача ОСОБА_3 не є авто-товарознавчою експертизою (дослідженням), є неповним, необ`єктивним, необґрунтованим, проведені розрахунки оцінювачем без реального встановлення пробігу автомобіля є припущеннями. Посилався на те, що його не було повідомлено про огляд автомобіля, оцінювачем не встановлено реального пробігу транспортного засобу, що в подальшому спонукало оцінювача використовувати в розрахунках дані базуючись на припущеннях, використовувався середній допустимий коефіцієнт фізичного зносу, що вплинуло на визначення як вартості збитку, так і вартості автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди. В протоколі огляду автомобіля не зазначено про те, що автомобіль був раніше пошкоджений та ввезений з США, оцінювач зазначив, що попередні сліди пошкоджень ним виявлені як ремонтні роботи капоту. Посилався на те, що після придбання автомобіля позивачем відремонтовано не одну складову кузова, а вся передня частина автомобіля, однак оцінювачем використано коефіцієнт ДЗ% 4,0, тобто оцінювач вважав, що раніше до дорожньо-транспортної пригоди відбулося відновлення не більше 2 складових кузову. Однак виходячи із наданих фотознімків цього ж автомобіля, ще коли він перебував на аукціоні в США, то заміні підлягали не тільки капот, а і бампер, крила, решітка радіатору, радіатор, фари та ін., вказаний автомобіль придбано за 500,00 доларів США. Таким чином оцінювач повинен був ввести замість 4,0 коефіцієнт 10,0, що призведе до зменшення ринкової вартості автомобіля. Вказав, що позивачем не надано доказів того, що саме пошкодженням автомобіля йому спричинено моральну шкоду. Посилався на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася 17 січня 2023 року, а згідно висновку експерта наявні тілесні ушкодження позивач міг отримати 19 січня 2023 року. Безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди позивач не звертався за медичною допомогою, на місці дорожньо-транспортної пригоди позивач не мав ознак будь-яких отриманих тілесних ушкоджень, медичні довідки фіксують звернення позивача до лікарні через 2 дні після дорожньо-транспортної пригоди, а надані позивачем копії чеків неможливо прочитати або перевірити. Вказав, що позивачем не залучено належного відповідача. Зазначив, що в квитанції про сплату позивачем 4000,00 грн призначення платежу є експертне дослідження, однак звіт оцінювача наданий не експертом, і це не є експертним дослідженням, звіт не є належним доказом у справі, тому він не повинен сплачувати ці витрати. Посилався на те, що вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу нічим не підтверджені, письмові докази йому не направлялись. В договорі, укладеному між адвокатом та позивачем не вказано конкретного предмету договору, не вказано конкретний суд, де будуть представлятися інтереси, до договору не надано належних доказів факту понесення позивачем витрат на 35 000,00 грн, відсутні квитанція, чеки. Акт від 02 жовтня 2023 року не може підтвердити факт передачі коштів, сам розмір витрат на правову допомогу є занадто великим та не відповідає реальній ситуації, складності справи. Додаткова угода, акт виконаних робіт, який надав представник позивача перед судовими дебатами йому не направлялися.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, рішення суду - змінити в частині сум стягнення.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції виходив з доведеності заявлених позовних вимог в цій частині. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у зв`язку із спричиненням шкоди здоров`ю в розмірі 8000,00 грн та моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного позивачу майна в розмірі 8000,00 грн, що є достатнім та співмірним із завданою йому шкодою.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 січня 2023 року ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем BMW X3 державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що рухався у зустрічному напрямку руху.

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2023 року по справі № 613/177/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн (а.с.10-11 том 1).

Власником автомобіля LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с.38 том 1).

Як встановлено судом першої інстанції з пояснень представника позивача, договору добровільного страхування вказаного автомобіля (страхування КАСКО) ОСОБА_1 не укладено.

Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди 17 січня 2023 року автомобіль BMWX83 державний номерний знак НОМЕР_1 також не застрахований.

Згідно зі звітом № 74/2023 від 30 квітня 2023 року, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 17 січня 2023 року, без урахування величини втрати товарної вартості, складає 340 036,25 грн, а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 692 455,43 грн, що також підтверджується ремонтною калькуляцією до цього звіту (а.с.15-35 том 1).

Вказаний звіт складено за заявою ОСОБА_1 про проведення автотоварознавчого дослідження, мета оцінки - визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, без урахування величини втрати товарної вартості.

Відповідно до цього звіту середня ринкова ціна автомобіля LEXUS RX 350, який був в експлуатації з 2013 року, складає 824 260,00 грн, ринкова вартість автомобіля LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 на момент пошкодження складає 791 289,60 грн. Пробіг автомобіля згідно показів лічильника одометра - не встановлено. Середньорічний нормативний пробіг для КТЗ даного класу - 21,9 тис.км., середньорічний фактичний пробіг не встановлено та умовно дорівнює нормативному. Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 - 0,581. Вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу - 692 455,43 грн; з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 340 036,25 грн.

Згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 13 квітня 2023 року ОСОБА_1 сплачено ОСОБА_3 4000,00 грн за експертні послуги автомобіля LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.39,243 том 1).

ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України та отримав виплату відшкодування у розмірі 160 000,00 грн. Таким чином сума невідшкодованих збитків складає 532 455,43 грн (692455,43 грн - 160 000,00 грн).

На підтвердження витрат на лікування ОСОБА_1 надано копії медичного висновку та консультаційного висновку спеціаліста лікаря медичного центру «Еввіва» від 18 січня 2023 року, згідно з якими у ОСОБА_1 діагностовано посттравматичний шок внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 17 січня 2023 року, забій правої верхньої кінцівки, струс головного мозку, забій шийного відділу хребта. План лікування: німесил, діакарб, тіоцетам форте, тізалуд (а.с.41,42 том 1).

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого КНП «Богодухівська ЦРЛ» № 294 від 30 січня 2023 року, ОСОБА_1 перебував у стаціонарі неврологічного відділення КНП «Богодухівська ЦРЛ» з 19 січня 2023 року по 30 січня 2023 року з діагнозом: гостра закрита черепно-мозкова травма (17.01.2023), струс головного мозку, забій м`яких тканин верхніх та нижніх кінцівок тулуба. Проведене лікування: л-лізіна есцінат в/в крап, ті колін в/в, амбрія в/в крап, вітіцетрин в/м, цертамен т, ренейро в/м, дексалгін в/м, магнезія в/м, мітра в/в (а.с.43 том 1).

Також ОСОБА_1 надав чеки від 19 січня 2023 року, від 20 січня 2023 року, від 22 січня 2023 року, від 23 січня 2023 року, від 24 січня 2023 року на придбання препаратів л-лізина есцинат, ті-колін, амбрія, вітацертин, цертамен, ренейро, дексалгін, магнезія, мітра (що відповідає даним розділу «проведене лікування» виписки з медичної карти стаціонарного хворого), шприців, систем для переливання крові, натрія хлорид, що становить загальну суму 7497,70 грн (а.с.44-45,242-243 том 1).

Вказані документи підтверджують факт проходження ОСОБА_1 лікування у зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 7497,70 грн.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Матеріали справи свідчать про те, що сторонами у справі не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди, вина відповідача та отримання позивачем від страховика (МТСБУ) суми страхового відшкодування у розмірі 160 000,00 грн.

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22 (провадження № 61-2507св23) зазначено, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи свідчать про те, що 17 січня 2023 року ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем BMW X3 державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що рухався у зустрічному напрямку руху.

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2023 року по справі № 613/177/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди завдано технічних пошкоджень автомобілю LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції встановив, що за звітом суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, станом на 17 січня 2023 року, без урахування величини втрати товарної вартості, складає 340 036,25 грн.

Також зі змісту вказаного звіту вбачається, що середня ринкова ціна автомобіля LEXUS RX 350, який був в експлуатації з 2013 року, складає 824 260,00 грн, ринкова вартість автомобіля LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 на момент пошкодження складає 791 289,60 грн. Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 - 0,581. Вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу - 692 455,43 грн; з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 340 036,25 грн.

На рахунок ОСОБА_1 Моторно-транспортним страховим бюро України здійснено страхове відшкодування у розмірі 160 000,00 грн.

Ці обставини не були спростовані відповідачем ОСОБА_2 в силу статей 12, 81 ЦПК України.

На думку ОСОБА_1 невідшкодованою залишилась завдана йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнова шкода у розмірі 532 455,55 грн (692 455,00 грн - 160 000,00 грн).

Однак, колегія суддів зазначає, що у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц, провадження 61-1819св17, зазначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, суд апеляційної інстанції правильно визначив розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля позивача та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача вартості ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу), оскільки позивач, реалізуючи свої процесуальні права на власний розсуд, не надав належних і допустимих доказів використання під час ремонту автомобіля LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 нових вузлів, деталей та комплектуючих частин, а відповідач такі обставини заперечує.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 02 червня 2022 року у справі № 638/10072/17 (провадження № 61-15443св20).

Підстав для вирахування суми страхового відшкодування в розмірі 160 000,00 грн від вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу - 692 455,43 грн, а не з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 340 036,25 грн, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 180 036,25 грн (340 036,25 грн - 160 000,00 грн) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з відновленням автомобіля позивача, яка вказана у звіті № 74/2023, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 30 квітня 2023 року.

Твердження ОСОБА_2 про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не є судовим експертом, він не попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивого висновку, а тому наданий ним звіт та калькуляція є неналежним та недопустимим доказом по справі, висновки, які зазначені в звіті оцінювача ОСОБА_3 не є авто-товарознавчою експертизою (дослідженням), є неповним, необ`єктивним, необґрунтованим, проведені розрахунки оцінювачем без реального встановлення пробігу автомобіля є припущеннями, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на наступне.

У частині шостій статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з частиною п`ятою статті 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

При цьому, зазначений звіт було виконано до пред`явлення позову у цій справі, а не під час її розгляду, указаний звіт не є висновком експерта, виконаним за зверненням учасника справи, а особа, яка виконувала звіт, ОСОБА_3 , є оцінювачем, зокрема, за напрямом 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», тому вимоги статті 106 ЦПК України на вказані правовідносини не поширюється.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20), від 25 січня 2023 року у справі № 522/2891/20 (провадження № 61-9688св22), від 18 квітня 2024 року у справі № 701/453/21 (провадження № 61-10931св23).

Доводи відповідача про те, що оцінювачем не було враховано попередніх пошкоджень автомобіля LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_2 , які він отримав до моменту купівлі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим оцінювачем використано коефіцієнт ДЗ% 4,0, хоча необхідно застосувати коефіцієнт 10, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються фотографіями зазначеного автомобіля з сайту bidfax.info щодо автомобіля LEXUSRX 350 з він-кодом НОМЕР_3 , які наявні безпосередньо у звіті оцінювача № 74/2023. Крім того, у розділі «Нормативно-правові акти та інформаційні джерела» звіту наявне посилання на Інтернет-сайти з продажу автомобілів та складових частин, що вказує на те, що оцінювачем були взяті до уваги попередні пошкодження автомобіля, і саме з урахуванням цих пошкоджень було визначено ринкову вартість та як наслідок, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля.

Колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 витрат, пов`язаних із оплатою послуг експерта в розмірі 4000,00 грн, а його доводи на спростування цих витрат колегія суддів вважає необґрунтованими.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується апеляційний суд, урахувавши обставини справи, істотність вимушених змін у житті позивача, характер, тривалість та обсяг заподіяних йому моральних страждань та з урахуванням вимог розумності і справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у зв`язку із спричиненням шкоди здоров`ю в розмірі 8000,00 грн та моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного позивачу майна в розмірі 8000,00 грн.

Щодо вирішення судом першої інстанції питання про відшкодування позивачу понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).

Матеріали справи свідчать про те, що в суді першої інстанції інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Красина С.М., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 11 вересня 2023 року, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1148617 від 13 вересня 2023 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ № 000086 від 18 лютого 2015 року та вказаним адвокатом було підготовлено позовну заяву та уточнену, дві заяви про проведення судового засідання за відсутності позивача та представника, відповідь на відзив, письмові пояснення, заява про перенесення розгляду справи на іншу дату, заява про встановлення розміру судових витрат. Також адвокат був присутній в судових засіданнях: 27 грудня 2023 року (в залі суду 2 го. 08 хв.), 22 січня 2024 року (в залі суду 19 хв.), 07 березня 2024 року (в залі суду 4 хв.), 29 березня 2024 року (в залі суду 50 хв.), 24 липня 2024 року (в залі суду 3 год. 9 хв.).

Відповідно до пункту 4.3 договору про надання правової допомоги від 11 вересня 2023 року, гонорар адвоката складає 35 000,00 грн.

02 жовтня 2023 року між адвокатом Красина С.М. та ОСОБА_1 складено акт № 1 про прийняття-передачі наданих послуг, за яким виконавець з 11 вересня 2023 року по 02 жовтня 2023 року надав замовнику юридичні послуги у вигляді складання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, відповідно до договору про надання юридичних послуг від 11 вересня 2023 року, а замовник прийняв надані юридичні послуги і оплатив їх. Вартість послуги становить 8375,00 грн.

10 травня 2024 року між адвокатом Красина С.М. та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до договору про надання правової допомоги від 11 вересня 2023 року, відповідно до умов якого сторони погодили, що гонорар за надання адвокатських послуг у вигляді правової допомоги за ведення цивільної справи № 613/1681/23 в Богодухівському районному суді Харківської області складається з вже сплаченої клієнтом суми у розмірі 8375,00 грн, за підготовку та подання позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди майну та здоров`ю, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 17.01.2023, і безпосереднього гонорару адвоката за участь у судовому розгляді цивільної справи № 613/1681/23 в Богодухівському районному суді Харківської області, у фіксованому розмірі 26 625,00 грн, і який підлягає сплаті клієнтом адвокату незалежно від результатів розгляду вказаної цивільної справи в суді першої інстанції, протягом одного календарного місяця з моменту винесення рішення судом першої інстанції. Строк дії договору складає 14 місяців з моменту укладення, тобто до 11 листопада 2024 року.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково на 34,26%, колегія суддів вважає, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 991,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Доводи ОСОБА_2 про те, що вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу нічим не підтверджені, до договору не надано належних доказів факту понесення позивачем витрат на 35 000,00 грн, відсутні квитанція, чеки, акт від 02 жовтня 2023 року не може підтвердити факт передачі коштів, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Посилання ОСОБА_2 на те, що письмові докази витрат на правничу допомогу, а саме додаткова угода, акт виконаних робіт, йому не направлялись, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказані документи були подані представником позивача за допомогою системи «Електронний суд» 23 липня 2024 року. Враховуючи те, що інтереси ОСОБА_2 представляв адвокат Осмоловський В.А., який в силу закону має бути зареєстрований у вказаній системі, то підстав вважати, що останній не був ознайомлений з ними підстав немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено на 34,26%, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1872,16 грн підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково на 65,74 %, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 5096,00 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Шляхом взаємозаліку зазначених сум з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3223,84 грн (5096,00 грн - 1872,16 грн).

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 24 липня 2024 року -в частині стягнення матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою та в частині стягнення витрат на правову допомогу - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 180 036,25 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 11 991,00 грн, понесені в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Здійснити перерозподіл судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3223,84 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 13 листопада 2024 року.