Справа №:755/3507/24
Провадження №: 2-з/755/80/24
У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви

"29" лютого 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , відповідачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Шевченко Інна Леонтіївна, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про забезпечення доказів до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва 23.02.2024 надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , відповідачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Шевченко Інна Леонтіївна, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про забезпечення доказів до подання позовної заяви, яка 28.02.2024 передана у провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2024.

У поданій заяві заявник просить суд: забезпечити докази шляхом витребування з Дніпровського районного УП ГУНП у м. Києві матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №0002739 (складених 15.08.2021 співробітниками СОГ протоколу, опису місця події, пояснень осіб, незаконно проживаючих у квартирі за адресою АДРЕСА_1 ) для огляду; звільнити від сплати судового збору за заяву про забезпечення доказів.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що ним до Дніпровського районного суду буде подано позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи ПН КМНО Шевченко І.Л., Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним договору дарування ОСОБА_4 ОСОБА_3 1/2 частини квартири під номером АДРЕСА_2 від 02.10.2020, серія та номер 1981 з моменту його укладення та покладання обов`язку. Головним доказом порушення прав його неповнолітньої дитини вважає матеріали СОГ Дніпровського УП ГУНП, складені 15.08.2021 в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , які необхідно витребувати для огляду в судове засідання. 15.08.2021 квартира за адресою АДРЕСА_1 , половина якої належить його дочці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. та її матері ОСОБА_6 , була захоплена сторонніми особами. Коли ОСОБА_6 з дитиною не змогли потрапити у квартиру, вони викликали поліцію. Співробітники СОГ Дніпровського УП ГУНП під час слідчих дій у квартирі склали відповідні документи, зокрема протокол, опис місця події, встановили осіб, які там самовільно проживали, відібрали в них пояснення. ОСОБА_6 зверталась до Дніпровського УП ГУНП з клопотанням про ознайомлення з даними матеріалами, але відповіді не отримала. 15.04.2023 ним було направлено до Дніпровського УП ГУНП м. Києва клопотання про ознайомлення з матеріалами, складеними СОГ в квартирі за адресою АДРЕСА_1 15.08.2021. 20.04.2023 Дізнавач ВД Дніпровського УП ГУНП м. Києва видав постанову про відмову в задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, внесеними до ЄРДР за №0002739. Заявителька про кримінальне правопорушення ОСОБА_6 не була допущена до ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, хоча має статус потерпілої. Заявник, як батько неповнолітньої співвласниці квартири, яка теж має статус потерпілої, також не був допущений до ознайомлення з вищезгаданими матеріалами. Оскарження постанови дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП м. Києва в Дніпровській окружній прокуратурі м. Києва не є ефективним засобом отримання доступу до матеріалів досудового розслідування. Подання даного доказу стало неможливим для заявника. Небажання співробітників Дніпровського УП ГУНП надати доступ до ознайомлення з матеріалами досудового розслідування наводить на думку, що вищезгадані матеріали можуть бути приховані або знищені, відтак вважає за необхідне витребувати судом вищезгадані матеріали, адже вони є доказами порушення прав дитини (а саме - того, що у квартирі змінено замки, проживають сторонні особи - двоє чоловіків та дві жінки, відсутні меблі та речі, що належали дитині та її матері і, отже, дитина не може потрапити у квартиру та безпечно там знаходитись).

Вивчивши матеріали поданої заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з даною заявою до суду, суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд, в якому право доступу, тобто право порушити провадження у цивільній справі в суді, є одним із аспектів поряд з організаційними та процесуальними гарантіями (рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте наведене право не є абсолютним та може підлягати обмеженням (рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станев проти Болгарії [ВП]» (Stanev v. Bulgaria [GC]), заява № 36760/06, § 230).

У той же час, за даними Автоматизованої системи документообігу суду «Д-3», судом встановлено, що у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала справа № 755/11076/23 за заявою неповнолітньої ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , про забезпечення доказів до подання позовної заяви, особи які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м.Київ Шевченко Інна Леонтіївна, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації. У заяві заявник просив суд забезпечити докази шляхом витребування з Дніпровського районного УП ГУНП у м. Києві матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №0002739 (складених 15.08.2021 співробітниками СОГ протоколу, опису місця події, пояснень осіб, незаконно проживаючих у квартирі за адресою АДРЕСА_1 ) для огляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.02.2024 відмовлено в задоволенні заяви неповнолітньої ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

За наведених судом обставин, ураховуючи встановлені відомості за даними Автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» у справі № 755/11076/23, підстави та предмет вимог цієї заяви, суд доходить до висновку, що вимоги, зміст та обґрунтування заяви, а також докази, що додані до неї, є абсолютно тотожними тим, що вже були предметом розгляду Дніпровського районного суду м. Києва, у розрізі окреслених в заяві правовідносин, щодо яких судом 01.02.2024 було ухвалено відповідне судові рішення. Поряд з цим, заявник не повідомив суд про наявність будь-яких судових рішень у розрізі наведених до суду обставин, що свідчить про навмисне введення заявником суду в оману щодо наявності судового рішення за результатами розгляду аналогічної заяви, направлене на зловживання процесуальними правами та ухвалення судом за результатами поданої заяви незаконного рішення на свою користь, за відсутності усіх відомостей про обставини у справі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Такі дії, однак, мають повністю штучний характер, подібно тому, як удавана угода у цивільному праві вчиняється лише для цілей прикриття іншої угоди.

За вимог п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Судом встановлено, що заявник повторно подав заяву для вирішення питання, яке вже було предметом розгляду Дніпровського районного суду м. Києва та 01.02.2024 суддею Дніпровського районного суду м. Києва Гавриловою О.В. було постановлено відповідне судове рішення за аналогічною заявою. При цьому, у заяві від 22.02.2024 заявником не наведено нових обставин та фактів, не подано нових доказів, що підтверджується ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.02.2024. Ба більше, останній не повідомив суду про те, що його вимоги вже були предметом розгляду у справі № 755/11076/23, при цьому заявлені вимоги є тотожними вимогам у заяві, що розглядалась у межах справи № 755/11076/23, що свідчить про зловживання ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 процесуальними правами, шляхом подання аналогічних заяв, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Згідно з ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Виходячи з вищенаведеного, доходжу висновку, що подаючи заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви до Дніпровського районного суду м. Києва, за відсутності нових обставин та фактів, не подавши нових доказів, не навівши до суду усі фактичні обставини спірних правовідносин у розрізі спору, заявник допустив введення суду в оману щодо фактичних обставин у справі, чим допустив зловживання процесуальними правами, що зумовлює повернення заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 4, 12 44, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , відповідачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Шевченко Інна Леонтіївна, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про забезпечення доказів до подання позовної заяви - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: