Номер провадження: 22-ц/813/6680/24
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою адвоката Мухамеджанова Олега Салаватовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення пені за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення пені за прострочення аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначала, що у зв`язку із неналежним виконанням обов`язку зі сплати аліментів, які стягуються із відповідача на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2022 року, утворилася заборгованість, сукупний розмір якої з урахуванням положень ст. 196 СК України становить 38876,13 грн, які позивач просить стягнути з відповідача (а.с. 1-36).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2024 року вирішено позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 53-54 зворот).

05 серпня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний Суд» адвокатом Мухамеджановим О.С. в інтересах ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій представник апелянта просить суд оскаржуване рішення скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначав, що апелянт не був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, оскільки ні позовну заяву з додатками, ні копію ухвали про відкриття провадження по справі не отримував, в тому числі відповідних повісток про виклик в судове засідання, із зазначенням дати та часу судового розгляду, що в свою чергу, згідно тверджень представника апелянта, є порушенням норм процесуального права та відповідно обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, з метою забезпечення останньому його права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою адвоката Мухамеджанова Олега Салаватовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення пені за аліментами, було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

23 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача адвокат Чумаченко Святослав Олександрович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2024 року.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване заочне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. Тому, оскільки розмір пені за вказаний період перевищує суму основного боргу, суд першої інстанції вважав за доцільне визначити розмір пені до стягнення у сумі боргу 38876,13 грн, так як згідно з ч. 1 ст. 196 СК України пеня на заборгованість по аліментах не може перевищувати розмір заборгованості. При цьому, ухвалюючи заочне рішення у справі на підставі положень ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд першої інстанції зазначив, що відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило, а представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 54).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо процесуальних порушень.

Частиною 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, лише за наявності усіх чотирьох умов можливо ухвалити заочне рішення.

Як вже зазначалося вище, в обґрунтування вимог апеляційної скарги, представник апелянта посилається на те, що апелянт не був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, оскільки ні позовну заяву з додатками, ні копію ухвали про відкриття провадження по справі не отримував, в тому числі й відповідних повісток про виклик в судове засідання.

Згідно з ч. 6 ст. 187 ЦПК України, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно до ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.

Звертаючись до суду із позовом, представник позивача у реквізитах позовної заяви зазначив місце реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 1). Суд першої інстанції після надходження позовної заяви з метою перевірки зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача надіслав відповідний запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, за результатами якого встановлено, що відповідач зареєстрований у АДРЕСА_2 (а.с. 38). 18 жовтня 2023 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений на 04 грудня 2023 року, визначено 15-денний строк відповідача на подання відзиву на позовну заяву з дня вручення копії даної ухвали, визначено строки для подання інших заяв по суті справи для сторін, а також вирішено направити копії ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів сторонам (а.с. 40-40 зворот).

Згідно з ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу ОСОБА_1 не направлялася, судова повістка на 04 грудня 2023 року була повернута до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 50), а судова повістка на 02 лютого 2024 року «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 49), після чого ухвалене заочне рішення (а.с. 52). Тобто, вимоги щодо належного повідомлення учасника про розгляд справи в повній мірі судом першої інстанції дотримані не були.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

У ситуації, коли суд першої інстанції розглянув справу за відсутності сторони, яка не була належним чином повідомлена про час та місце її розгляду, а суд апеляційної інстанції, повідомивши відповідну сторону належним чином, залишив таке рішення суду першої інстанції без змін, якщо такий учасник справи обґрунтовував свою апеляційну скаргу такою підставою,суд касаційної інстанції не може застосувати правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» (частина друга статті 410 ЦПК України). Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства (постанова Верховного Суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18).

З врахуванням вище викладеного, оскільки відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2024 року підлягає скасуванню.

Щодо суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 183 та ч. 1 ст. 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) визначаються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; та наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у цивільній справі №661/905/19).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За обставинами даної справи позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 23-24).

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 09 лютого 2022 року (цивільна справа №947/31841/21) шлюб між сторонами розірвано та судом вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частина всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19.10.2021 року та до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а у подальшому по 1/4 частині всіх видів заробітку щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 25-27).

22 серпня 2022 року Малиновським ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження №69675757 щодо стягнення аліментів на утримання дітей (а.с. 28-29).

Згідно з розрахунком державного виконавця від 01 грудня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів у відповідача була відсутня (а.с. 31). Тобто, відповідачу було відомо про наявність виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів, а відсутність заборгованості станом на 01 грудня 2022 року свідчить про те, що до відповідного періоду обов`язок зі сплати аліментів відповідач здійснював належним чином.

Однак, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 05 вересня 2023 року сукупний розмір заборгованості боржника по вищевказаному провадженню становив 38 876,13 грн (а.с. 30). Крім того, з даного розрахунку вбачається, що відповідач з грудня 2022 року по серпень 2023 року (з урахуванням обізнаності про наявність виконавчого провадження) навіть частково не сплачував аліменти, що свідчить про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо належного утримання своїх дітей.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ні в заяві про перегляд заочного рішення, ні в апеляційній скарзі представник апелянта, окрім посилання на порушення норм процесуального права, не спростовує наявності вини у діях апелянта (відповідача) щодо несплати останнім аліментів. А, тому, за встановлених у справі обставин та враховуючи надані стороною позивача докази, апеляційний суд вважає, що позов щодо стягнення пені за аліментами підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржуване рішення скасовує та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мухамеджанова Олега Салаватовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пеню за прострочення аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 38876 гривень 13 копійок.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік