Справа № 367/1770/24
Провадження №6/367/97/2024
УХВАЛА

Іменем України

29 лютого 2024 року Ірпінський міський суд Київської області

у складі: головуючого судді Одарюка М.П.,

за участю секретаря судового засідання Довгополої І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням начальника Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ ( м. Київ) Зейналової А.Г. про примусове проникнення до житла -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ ( м. Київ) Зейналової А.Г. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника. Подання мотивує тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист № 367/2501/23, виданий 24.11.2023 року Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш комфорт 16» витрат на правничу допомогу в розмірі 3350,00 грн, витрат по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 грн, а всього 5497,20 грн. Зазначає, що боржник ОСОБА_1 обізнаний про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження, однак ухиляється від проведення виконавчих дій, не допустив виконавця до перевірки майнового стану за місцем проживання, що свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання виконавчих документів. Також зазначає, що приватним виконавцем здійснено всі дії щодо з`ясування наявності у боржника майна, належного їй на праві власності. Входження до житлового приміщення необхідне для перевірки майнового стану боржника з метою виконання вимоги виконавчого листа №367/1770/24, виданого 24.11.2023 р. Ірпінським міським судом Київської області.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Державний виконавець про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, в поданні просив суд провести розгляд подання без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання державного виконавця є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до ч. 1ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятоїстатті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

За змістом наведених правових норм примусове проникнення до житла - це крайній захід, якому повинні передувати всі інші, передбачені законодавством дії щодо виконання рішення суду.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист № 367/2501/23, виданий 24.11.2023 року Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш комфорт 16» витрат на правничу допомогу в розмірі 3350,00 грн, витрат по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 грн, а всього 5497,20 грн

01.12.2023 року державним виконавцем Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Лященко Л.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

11.01.2024 року ОСОБА_1 надав державному виконавцю заяву пояснення, в якій зобов`язався виплачувати борг по мірі можливості, оскільки не має постійного місця роботи.

Згідно копії акту державного виконавця від 11 січня 2024 року боржник телефонував на робочий номер державного виконавця та повідомив, що з`явитися до ВДВС не має змоги, оскільки наразі відсутній у місті Буча. Державним виконавець повідомив боржника, що на виконанні в ВДВС перебуває виконавче провадження, роз`ясненого його права та обов`язки та у месенджер Телеграмм відправлено реквізити для погашення заборгованості.

Із акту державного виконавця від 24.01.2024 року вбачається, що при виході державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 боржник за вказаною адресою не проживає, в квартирі перебувають інші люди, які двері не відчинили.

Згідно акту державного виконавця від 02.02.2024 року боржник ОСОБА_1 з`явився до державного виконавця за вимогою та пояснив, що за адресою: АДРЕСА_1 він не проживає, там проживають його знайомі, залишок боргу сплатить по мірі можливості.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу про те, що боржника було повідомлено про проведення виконавчих дій з виходом до житла, про призначення часу і дати проведення виконавчих дій, чи обізнаність боржника про проведення виконавчих дій.

Встановлений факт, що боржник не надав допуск виконавцю до квартири, не свідчить про перешкоджання у вчиненні виконавчих дій боржником. Крім того, відсутнє фіксування державним виконавцем в акті того факту, що боржник перешкоджала доступу до квартири.

Подані матеріали про примусове проникнення до квартири не свідчать про те, що боржник належним чином повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, останній чинив цьому перешкоди та не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, а також проведення виконавчих дій з виходом до житла є пропорційним сумі заборгованості за виконавчим провадження.

Не заперечуючи того, що відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами, суд звертає увагу учасників справи на те, що згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглянувши подання виконавця в межах заявлених вимог та зазначених і доведених ним обставин, суд вважає, що у задоволенні подання приватного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника слід відмовити.

Керуючись статями 260,353,354,439 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання начальника Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Зейналової А.Г. про примусове проникнення до житла боржника відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.П. Одарюк