Справа № 349/132/24
Провадження № 2/349/170/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 березня 2024 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі судді Могили Р.Г.,

з участю секретаря судового засідання Мартиновської І.П.,

учасники судового провадження:

позивачка ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку заочного розгляду цивільну справу №349/132/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява обгрунтована тим, що позивачка з 19 грудня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Посилається на те, що збереження шлюбу є неможливим, оскільки на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, нею втрачено почуття любові та поваги до відповідача, тому просить шлюб розірвати та залишити на її утриманні та вихованні двох малолітніх дітей .

Відповідач ОСОБА_2 не подав відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового засідання з викликом сторін.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві. В доповнення до позовної заяви зазначила, що чоловік зловживає алкогольними напоями, вчиняє сімейні скандали, на даний час вони спільно не проживають, тому миритись не бажає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище набуте у шлюбі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув повторно, про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст.223, 280 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом .

19 грудня 2014 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у виконавчому комітеті Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 13. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_7 . Підтвердженням даного факту є свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 19 грудня 2014 року.

Згідно матеріалів справи сторони по справі є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

В статті 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно достатті 110 цього Кодексу.

В частині першій статті 110 СК України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин.

Отже, з наведеного вбачається, що застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком.

Згідно статті 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на зазначені позивачкою підстави для розірвання шлюбу, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Врахувавши думку позивачки, суд після розірвання шлюбу залишає за нею для подальшого іменування набуте у шлюбі прізвище ОСОБА_7 .

Щодо залишення на утриманні та вихованні двох малолітніх дітей разом із матір`ю ОСОБА_1 , то суд зазначає таке.

У частині першій статті 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

За змістом частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Оскільки позивачкою у змісті позовних вимог не зазначена вимога, яка передбачена законом, а саме - визначення місця проживання дітей з матір`ю, тому керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглянув справу лише в межах заявленої вимоги про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено, тому з врахуванням вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 141,259, 263-265, 280-284 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , зареєстрований 19 грудня 2014 року у виконавчому комітеті Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, актовий запис №13.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211,20 грнсудового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивачка:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Р.Г. Могила

Повний текст рішення складено 14 березня 2024 року.