Справа № 473/6891/23
РІШЕННЯ

іменем України

"14" березня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Багрін І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ

в грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 червня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступником є ТОВ «ФК «Профіт Капітал») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 003-14061-200613, відповідно до якого банк надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 28 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 55 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом.

Проте, відповідачка ОСОБА_1 ухилилася від повного та своєчасного виконання умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 квітня 2018 року з відповідачки ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 32 949 грн. 70 коп., в тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 16 724 грн. 00 коп., заборгованість за процентами в розмірі 16 225 грн. 70 коп.

Рішення суду відповідачка ОСОБА_1 не виконала, заборгованість за кредитним договором не погасила.

В зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідачки, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, проценти за період з 24 травня 2018 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 3712 грн. 93 коп. (виходячи з 3% річних), інфляційні збитки за вказаний період у розмірі 9 937 грн. 75 коп., а всього 13 650 грн. 68 коп.

Ухвалою суду від 19 грудня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

02 січня 2024 року відповідачка ОСОБА_1 надала суду відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просила відмовити з огляду на їх необґрунтованість, оскільки в зв`язку з неможливістю примусового виконання вищевказаного рішення суду (позивачу відмовлено в поновленні строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, видачі дублікатів виконавчих документів) повернення кредитної заборгованості перетворилось на натуральне та не підлягає захисту в судовому порядку, отже відсутні підстави для застосування до вказаних правовідносин ч.2 ст. 625 ЦПК України. Крім того, позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності.

10 січня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній вважав безпідставними посилання відповідачки на пропуск позовної давності. В іншій частині підтвердив вимоги та доводи позову.

В судове засідання представник позивача не з`явився, проте згідно наявної в матеріалах справи заяви просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 , її представниця ОСОБА_2 не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, матеріали цивільної справи № 473/4020/17, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема судом встановлено, що 20 червня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 003-14061-200613, відповідно до якого банк надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 28 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 55 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом.

Проте, відповідачка ОСОБА_1 ухилилася від повного та своєчасного виконання умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 квітня 2018 року з відповідачки ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 32 949 грн. 70 коп., в тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 16 724 грн. 00 коп., заборгованість за процентами в розмірі 16 225 грн. 70 коп., а також судові витрати в розмірі 1072 грн. 00 коп. Згідно постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2018 року вказане рішення залишено без змін.

28 квітня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги за № 2233/К, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідачки за вищевказаним зобов`язанням.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 листопада 2022 року в справі № 473/4020/17, яка набрала законної сили, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» відмовлено в поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, видачі дублікатів виконавчих документів щодо примусового виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 квітня 2018 року.

Наявність кредитної заборгованості у вказаній справі відповідачка не спростувала.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України)

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене нарахування має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Таке нарахування входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Це є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Вказана правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 6 березня 2019 року в справі № 757/44680/15-ц дійшла висновку, що системне тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України у їх взаємозв`язку дає підстави для висновку, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоча і існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, отже кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на захист в судовому (примусовому) порядку вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Тобто, якщо кредитор вже отримав судовий захист та наявне рішення про стягнення основного боргу, то зобов`язання не трансформується у натуральне.

В даній справі основна вимога кредитора захищена рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 квітня 2018 року у справі № 473/4020/17, відповідно до якого з відповідачки стягнуто заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 32 949 грн. 70 коп., а отже зобов`язання не можна вважати натуральним.

При цьому, та обставина, що позивачем пропущено строк пред`явлення виконавчих листів у справі № 473/4020/17 до виконання не має правового значення, оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, постанова Верховного Суду від 28 вересня 2021 року по справі № 759/4755/19, постанова Верховного Суду від 29 листопада 2023 року по справі № 753/1527/22).

Таким чином, кредитор вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Відповідні висновки неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема містяться і в постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року по справі № 204/3530/17, від 17 лютого 2021 року по справі № 303/7132/18.

Відповідачкою подано суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу,яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Ч.4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, оскільки з ухваленням вищевказаного рішення суду зобов`язання відповідачки сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, позивач має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, з урахуванням положень ст.ст. 257, 261 ЦК України, з 08 грудня 2020 року (позов переданий на пошту) по 23 лютого 2022 року.

При цьому, посилання представника позивача на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» в обґрунтування своїх вимог щодо стягнення з відповідачки коштів, починаючи з 24 травня 2018 року, суд не приймає до уваги, оскільки строки позовної давності не збільшуються на період, визначений вказаним нормативним актом, а тривають.

За такого, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» належать до стягнення проценти, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, за період з 08 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 1 199 грн. 73 коп. (32949,70 (сума боргу, встановлена рішенням суду) х 3% / 365 х 443 дн.), а також інфляційні збитки за вказаний період у розмірі 4 694 грн. 58 коп. (32 949,70 грн. (сума боргу) ? 114,248 % (сукупний індекс інфляції за вказаний період) - 32 949,70 грн.).

При здійсненні розрахунку інфляційних збитків, судом враховано: сума боргу 32949 грн. 70 коп.; період, за який нараховуються інфляційні збитки - з грудня 2020 року по лютий 2022 року; індекси інфляції, відповідно до даних Державної служби статистики, надруковані в газеті «Урядовий кур`єр»: грудень 2020 року - 100,90 % , січень 2021 року - 101,30 % , лютий 2021 року - 101,00 %, березень 2021 року - 101,70 % , квітень 2021 року - 100,70 % , травень 2021 року - 101,30 %, червень 2021 року - 100,20 %, липень 2021 року - 100,10%, серпень 2021 року - 99,80%, вересень 2021 року - 101,20%, жовтень 2021 року - 100,90%, листопад 2021 року - 100,80%, грудень 2021 року - 100,60%, січень 2022 року - 101,30%, лютий 2022 року - 101,60%.

При цьому, індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Сума інфляційних визначається шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Якщо грошове зобов`язання набуло статусу простроченого з 1-го по 15-й день відповідного місяця, то воно індексується з урахуванням цього місяця, а якщо з 16-го по 31-й день місяця, то розрахунок розпочинається з наступного місяця. Аналогічно, якщо заборгованість погашається з 1-го по 15-й день відповідного місяця, то інфляційні втрати розраховуються без урахування цього місяця, а якщо з 16-го по 31-й день місяця то з урахуванням цього місяця.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги від 28 травня 2021 року № 28092021-1, копію додаткової угоди № 6 від 01 грудня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 28 травня 2021 року № 28092021-1, копію акта № 19 прийому-передачі реєстру боржників до договору про надання правової допомоги від 28 травня 2021 року № 28092021-1, копію акта № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 20 лютого 2023 року, копію платіжної інструкції № 10228 від 23 лютого 2023 року.

Згідно вказаних документів вартість наданих послуг становить 2500 грн. 00 коп. (консультація, дослідження документів, складання позовної заяви).

Відповідачкою не заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю до заявлених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи викладене, з відповідачки на користь позивача належать до стягнення судові витрати в розмірі 2 229 грн. 12 коп. (2684 х 43% + 2500 х 43%), пропорційно розміру задоволених вимог (43%).

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Набережно-Лугова, будинок 8, ідентифікаційний код

39992082, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України:

- проценти за період з 08 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 1 199 (одна тисяча сто дев`яносто дев`ять) грн. 73 коп.

- інфляційні збитки за період з 08 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 4 694 (чотири тисячі шістсот дев`яносто чотири) грн. 58 коп., а всього - 5 894 (п`ять тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн. 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Набережно-Лугова, будинок 8, ідентифікаційний код

39992082, судові витрати в розмірі 2 229 (дві тисячі двісті двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Л.В. Лузан