Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/555/24

Провадження №2/377/337/24

02 вересня 2024 року Славутицький міський суд Київської області в складі головуючої - судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Потапенко Т.О., за відсутності сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

18 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, посилаючись на статті 104, 105, 110,112 СК України, просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 березня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 35.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 березня 2011 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 35. ІНФОРМАЦІЯ_1 в сторін народилась дочка ОСОБА_3 . Причиною звернення позивачки до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що в силу психологічної несумісності характерів вона та відповідач не знайшли спільного порозуміння. Як виявилося з часом, у кожного з них різні погляди на сімейне життя та подружні обов`язки, що негативним чином вплинуло на стосунки між сторонами, вони почали віддалятися один від одного та стали відчувати себе чужими людьми, втратили почуття любові. Намагання з обох сторін налагодити сімейні стосунки ні до чого позитивного не призвело. Сторони фактично розійшлися, проживають окремо, не ведуть спільне господарство, в кожного свій бюджет. Через неможливість поновлення між позивачкою та відповідачем сімейних стосунків, сторони прийшли до взаємної згоди про необхідність розлучення. Дитина залишається проживати разом із позивачкою. Спірних питань щодо участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, її матеріального утримання між сторонами немає. Спірні питання щодо майна, набутого за час шлюбу, відсутні.

Ухвалою судді від 02 серпня 2024 року, після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 02 вересня 2024 року.

Позивачка у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення.

Через неявку в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що узгоджується з положенням частини другої статті 247 ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 12 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 12 березня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що 12 березня 2011 року складено відповідний актовий запис № 35. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_2, дружині ОСОБА_1 (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02 серпня 2011 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи (а.с. 5).

Як видно з копії паспорта позивачки серії НОМЕР_3 від 18 квітня 2011 року, в якому на сторінці 12 розміщений штамп з відміткою про зареєстроване місце проживання, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 02.11.2016 ( а.с. 6-8).

Згідно з інформацією №15-08/1348 від 22 липня 2024 року Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, яка надійшла до суду 02 серпня 2024 року відповідно до вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ОСОБА_2 , відповідач у справі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 22.06.2004 по теперішній час ( а.с.13).

Як убачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивачки до суду з цим позовом стало те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини в силу психологічної несумісності характерів та через різні погляди на сімейне життя, проживають окремо, не ведуть спільне господарство, в кожного свій бюджет. Через неможливість поновлення між сторонами сімейних стосунків, вони дійшли взаємної згоди про необхідність розлучення.

Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

За змістом частини другої статті 18, статті 51, частини третьої статті 56, частини першої статті 110 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України).

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача.

Як убачається із змісту позовної заяви, після розірвання шлюбу малолітня дочка сторін залишається проживати разом із позивачкою. Спірних питань щодо участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, її матеріального утримання між сторонами немає. Спірні питання щодо майна, набутого за час шлюбу, відсутні.

Ураховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка у поданій до суду заяві просила залишити їй прізвище ОСОБА_1, тому суд доходить висновку про необхідність залишення їй після розірвання шлюбу прізвища ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачка при поданні позову звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» як особа, віднесена до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, серії НОМЕР_4 ( категорія 2) від 26 квітня 2011 року, копія якого долучена до справи ( а.с.3).

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то за приписами статей 141-142 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок, від сплати якого позивачка звільнена.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 35.

Після розірвання шлюбу дружині залишити прізвище ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 02 вересня 2024 року.

Суддя Н. С. Бабич