Справа № 523/9504/18
Провадження №6/523/72/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Аліна С.С.,

за участю секретаря судового засідання Магденко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа по цивільній справі №2-2673/09 виданого Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором в розмірі 338532 грн. 43 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтована заява тим, що рішенням Суворовського районного суд м.Одеси від 24.06.2009 року у справі №2-2673/09 задоволено позовні вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0010/74/55604 від 05.06.2006 року в сумі 338532 грн. 43 коп. У якості забезпечення зобов`язань за наведеним кредитним договором, виступала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_1 . Ухвалою Суворовського районного суд м.Одеси від 07.11.2019 року замінено стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 24.06.2009 року по справі №2-2673/09 з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на його правонаступника ОСОБА_2 . 24.07.2019 року ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки №6719 від 14.06.2006 року здійснила звернення стягнення на предмет іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності боржнику, шляхом реєстрації за собою права власності. Після звернення стягнення на майно у позасудовому порядку, боржник вважає погашеним свій обов`язок перед кредитором, в чому вбачає підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання заявник (боржник) ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив задовольнити його заяву з підстав викладених у ній, а також просив розгляд справи проводити без його участі.

Представник ОСОБА_2 адвокат Шевцов А.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій не заперечував щодо задоволення заяви та просив вказане питання вирішити без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду заяви.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.06.2006 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014/0010/74/55604. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05.06.2006 року між сторонами був укладений договір іпотеки, посвічений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М., зареєстрований за №6719.

24 червня 2009 року Суворовським районним судом м. Одеси було винесено рішення у цивільній справі №2-2673/09 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0010/74/55604 від 05.06.2006 року, яким позовні вимоги Банку було задоволено в повному обсязі. З Боржника на користь Банку було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 338 532 гривень 43 копійки.

Стягнення заборгованості обумовлено невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань з повернення грошових коштів за кредитним договором №014/0010/74/55604 від 05.06.2006 року.

Відповідно до умов Іпотечного договору від 14.06.2006 року, у якості забезпечення кредитного договору №014/0010/74/55604 від 05.06.2006 року виступала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_1

26 вересня 2018 року ухвалою Суворовським районним судом м. Одеси поновлено Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» строк для пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі №2-2673/09 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення коштів. Видано АТ «Райффайзен Банк Аваль» дублікат виконавчого листа по цивільній справі №2-2673/09 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

На виконання вказаного рішення 17.10.2018 року Банку було видано виконавчий лист №523/9504/18, який направлено на виконання до Приватного виконавця Гамбаль Олександра Євгенійовича. 05.02.2019 року за вказаним виконавчим листом, було відкрито виконавче провадження №58295371. На даний час зазначений виконавчий документ знаходиться на виконанні у Приватного виконавця Гамбаль Олександра Євгенійовича.

26.04.2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «Оксі банк» було укладено:

- Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відступило, а Акціонерне товариство «Оксі банк» набуло права вимоги до позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором №014/0010/74/55604 від 05.06.2006 року з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього;

- Договір про відступлення прав за договором іпотеки, відповідно до якого Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» передало, а Акціонерне товариство «Оксі банк» прийняло всі права вимоги до позичальника ОСОБА_1 за Договором іпотеки №б/н від 14.06.2006 року з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього.

26.04.2019 року між Акціонерним товариством «Оксі банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» було укладено:

- Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого Акціонерне товариство «Оксі банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» набуло права вимоги до позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором №014/0010/74/55604 від 05.06.2006 року з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього.

- Договір про відступлення прав за договором іпотеки, відповідно до якого Акціонерне товариство «Оксі банк» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» прийняло всі права вимоги до позичальника ОСОБА_1 за Договором іпотеки №б/н від 14.06.2006 року з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього.

26.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» та ОСОБА_2 було укладено Договір №26-04/19/2 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компаній «Укрфінанс груп» відступило, а ОСОБА_2 набула права вимоги до позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором №014/0010/74/|55604 від 05.06.2006 року з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього. В тому числі ОСОБА_2 набула права вимоги за договором іпотеки №б/н від 14 червня 2006 р. (разом з додатками, а також додаткові угоди/договори до нього), укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 , як Іпотекодавцем. та посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Гребенюк І.М. «14» червня 2006 року, за реєстровим номером 6719.

26.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» передало, а ОСОБА_2 прийняла права вимоги за Договором іпотеки №б/н від 14.06.2006 року з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього, Предметом Іпотеки за Договором іпотеки, право вимоги за яким відступилося, є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 звернула стягнення на іпотечне майно боржника ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок виконання кредитних зобов`язань, в позасудовому порядку, за ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та на підставі договору іпотеки. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48026709 від 31.07.2019 року. Це підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 07.11.20219 року замінено стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 24.06.2009 року у справі №2-2673/09 з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на його правонаступника ОСОБА_2 відносно боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину "судового провадження" відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями ст.ст.1, 2 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально - правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально - правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь - яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Дане узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною в постанові від 16 січня 2018 року в справі №755/15479/14-ц.

Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_1 вказував, що у відповідності до ст.37 ЗУ "Про іпотеку" було звернено стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання у спосіб передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, тому обов`язок боржника перед стягувачем є виконаним.

Суд виходить із того, що окремим видом застави є іпотека (стаття 575 ЦК України).

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про іпотеку", іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом ст.3 ЗУ "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.33 ЗУ "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Відповідно до приписів ст.36 ЗУ "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст.37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Наведена вище норма права передбачає спеціальні підстави припинення зобов`язань щодо виконання основного (кредитного) зобов`язання, яке було забезпечене іпотечним договором.

Отже, положення ст.36 ЗУ "Про іпотеку" передбачають таку підставу припинення зобов`язання, як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя. У разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені ст.ст.37, 38 ЗУ "Про іпотеку", зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями Закону усі наступні вимоги є недійсними.

Таким чином, за змістом ст.ст.1, 33, 36 ЗУ "Про іпотеку" використання позасудового врегулювання способу звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умови іпотечного договору, яка містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, призводить до задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням.

Згідно зі ст.37 ЗУ "Про іпотеку" встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Згідно умов пункту 5.3. Іпотечного договору, та відповідно до статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку" - зазначений Іпотечний договір від 06 квітня 2007 року вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, який є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору іпотеки, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставами для державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , є іпотечний договір від 14.06.2006 року №6719.

Суд вважає, що позасудове врегулювання шляхом набуття іпотекодержателем у власність предмета іпотеки, має наслідком припинення іпотечного зобов`язання на підставі абз.4 ч.1ст.17 ЗУ "Про іпотеку" з моменту державної реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем та зумовлює недійсність будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання (кредитного договору) в порядку ч. 4 ст. 36 ЗУ "Про іпотеку".

Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №927/84/16, від 03 квітня 2018 року у справі №911/2798/16, від 20 червня 2018 року у справі №756/31271/15-ц, від 13.02.2019 у справі № 759/6703/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 263/3809/17 (провадження № 61-39017св18), від 27.02.2019 у справі №643/18466/15-ц, від 17.04.2019 у справі №204/7148/16-ц, від 03.07.2019 у справі № 646/7699/13-ц, від 20.11.2019 у справі №295/795/19, у подібних правовідносинах.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_2 набула право власності на предмет іпотеки за відповідним договором від 14.06.2006 р. в позасудовому порядку, будь-які наступні вимоги за основним зобов`язанням ОСОБА_2 до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором є недійсними, що в силу ч.2 ст.432 ЦПК України є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа, виданого 17.10.2018 року Суворовським районним судом м.Одеси на підставі рішення цього суду від 24.06.2009 року у цивільній справі №523/9504/18.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст 258, 259, 264, 265, 353, 432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №523/9504/18, виданий 17.10.2018 року Суворовським районним судом м.Одеси на підставі рішення цього суду від 24.06.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м.Київ, вул.Лєскова, буд.9, МФО 328351, , р/р НОМЕР_2 ) суми кредитної заборгованості у розмірі 338532 (триста тридцять вісім тисяч пятсот тридцять дві) гривні 43 копійки, суми державного мита у розмірі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень, а всього стягнути 340262 (триста сорок тисяч двісті шістдесят дві) гривні 43 копійки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Копію ухвали направити сторонам по справі для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухали складено та підписано 27.02.2024 року.

Суддя Аліна С.С.