Справа № 214/5652/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 лютого 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона ОСОБА_1 , та відповідач ОСОБА_2 , перебувають у шлюбі, який зареєстрували 27 вересня 2014 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №550. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейно-шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з вересня 2020 року. Вони з донькою мешкають окремо від відповідача, що підтверджується актом про місце проживання. Шлюб між нею та відповідачем розірвано, що підтверджується копією рішення від 31.03.2021 року. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК Украйна батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не бере участі у вихованні та їх дитини більше двох років. Відповідно до ст.3. Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, не залежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями солильного забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 27 цієї Конвенцій, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральному і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1,2,3,4,5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги та прав свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної, середньої освіти, готовити її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Таким чином дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько дитини, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні частки з усіх видів заробітку (доходу). Також, відповідно до сімейного законодавства, батьки рівні у своїх обов`язках щодо утримання дітей. Таким чином, при сплаті позивачем аліментів на рівні частини від усіх видів заробітку, забезпечується наша рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, місце роботи їй невідомо, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає він може сплачувати аліменти. Оскільки про сплату аліментів домовитися з відповідачем немає можливості, вона змушена звертатися до суду, прохаючи стягнути з відповідача аліменти.

У судове засідання позивачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки подав до суду заяву, згідно якої просить провести судове зсідання за його відсутності та відсутності позивачки, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на позов не подавав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за згодою представника позивачки, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні дослідженні наступні письмові докази: свідоцтво про народження (а.с. 4), свідоцтво про шлюб (а.с. 5 ), акт (а.с. 8), рішення (а.с. 9).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом: свідоцтво про шлюб (а.с. 5 ), рішення (а.с. 9), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Суд вважає належним доказом: свідоцтво про народження (а.с.4), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що сторони є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає належним доказом: акт (а.с. 8), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що дитина проживає разом з позивачкою.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами, є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Сторони по справі є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається зі свідоцтва (а.с.4).

Рішенням Саксаганського районного суду м. кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.03.2021 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9).

Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, що встановлено поясненнями позивачки, викладеними у змісті позову та актом (а.с.8), не спростовано іншими доказами по справі.

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами СК України.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки дитина проживає з позивачкою, а відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, суд вважає, що позивачка обґрунтовано звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. На підставі ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, тому він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 1 073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 180 - 183, 191 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 223, 258-260, 263-265, 280, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25.10.2022 року і до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп.

На підставі ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов