Справа №443/471/23
Провадження №2/443/28/24
РІШЕННЯ

іменем України

22 лютого 2024 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Лешеги В.В.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Худоби Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у якому просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , право власності на 1/8 частину житлового будинку, з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_9 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її матір ОСОБА_8 , яка до дня смерті проживала у житловому будинку по АДРЕСА_1 . Станом на 30.06.1990 року вказаний житловий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та в ньому були прописані і проживали: ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . 24.03.2001 на зазначений житловий будинок було видано свідоцтво про право спільної часткової власності серії АА №006592, відповідно до якого вказаний будинок належить ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_1 , тобто по 1/8 частині кожному.

Зазначає, що 09.03.2000 ОСОБА_9 заповів усе своє майно її дочці. 14.08.2000 ОСОБА_8 скала заповіт, яким заповіла все своє майно на їй. Приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Подвадцятником І.М. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 24.03.2023 року позовну заяву залишено без руху.

27.03.2023 року представником позивача адвокатом Лешегою В.В. на виконання вимог ухвали від 24.03.2023 року подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 24.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 13.09.2023 року відмовлено представнику відповідача адвокату Худобі Г.М. у прийнятті відзиву та повернуто такий.

Ухвалою від 14.11.2023 в порядку витребування доказів зобов`язано приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Подвадцятника І.М. надати до Жидачівського районного суду Львівської області матеріали або належним чином завірені копії спадкової справи №92/2019 від 04.09.2019, яка заводилася після смерті ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , та спадкової справи №34/2022 від 08.04.2022, яка заводилася після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24.11.2023 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Подвадцятник І.М. надіслано копії витребуваних доказів.

Ухвалою від 18.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Протокольною ухвалою судового засідання від 22.02.2024 задоволено клопотання представника позивача про поновлення строку на подання доказів та долучено подані докази, Одночасно відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Худоби Г.М. про витребування доказів.

Ухвалою від 22.02.2024 в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 адвоката Худоби Г.М. про зупинення провадження відмовлено.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, викладених у такому, просив позов задоволити. Додатково повідомив, що у позивачки відсутній оригінал правостановлюючого документу на спадкове майно, у зв`язку із чим вона не може оформити спадщини.

Відповідач - ОСОБА_1 та її представник адвокат Худоба Г.М. в судовому засіданні заперечили позовні вимоги, з тих підстав, що відповідно до нового заповіту, який був складений ОСОБА_8 , спадкоємцем є ОСОБА_1 .. Крім того зазначила, що право на обов`язкову частку на спадкове майно після смерті ОСОБА_8 мали також відповідачі по справі, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які заперечують щодо визнання за позивачем права на спадкове майно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила позовні вимоги

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, 15.08.2023 подав заяву, згідно якої просить справи проводити без його участі. Позовні вимоги визнає.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, 22.09.2023 подав заяву, згідно якої повідомляє, що ознайомлений із судовою справою. Не порушуючи матері заповіту, віддаю свою частку ОСОБА_3 . Претензій не має.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подав відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подала відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без її участі до суду не надходило.

Також, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України повідомлення відповідачів було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Жидачівського районного суду Львівської області).

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідачів неповажною та вважає, що справу можливо слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до копії свідоцтва про народження виданого повторно серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_3 , остання народилася у с.Вибранівка, Жидачівський район, Львівська область та її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_14 (Т.1 а.с.7, 229).

Як вбачається з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (Т.1 а.с.4-6), остання зареєстрована за адресою: с.Вибранівка, з 12.10.1989 року.

Крім того, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 також були дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що визнається сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області від 03.02.2016 року (Т.1 а.с.17, 207).

Згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3 , житловий будинок в цілому, який розташований в АДРЕСА_2 дійсно належить ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_1 в рівних долях кожному на праві спільної часткової власності.

Зазначений в цьому свідоцтві житловий будинок в цілому зареєстрований Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на справі спільної часткової власності та записаний за реєстровим №345 07.06.2001 року (Т.1 а.с.14).

Відповідно до довідки Ходорівської міської ради №50 від 30.01.2024 року, на підставі рішення Львівського облвиконкому №256 від 19.09.1989 року село Бринці-Церковні, раніше приєднані до села Вибранівка було відновлено і підпорядковано Вибранівській сільській раді Жидачівського району Львівської області (з 21.04.2016 року Вибранівський старостинський округ Ходорівської ОТГ), а тому на даний час в селі Бринці-Церковні числяться наступні назви вулиць та номери будинків, які до цього часу числилися в

АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 , №2-4; АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 .

Відповідно, приватні будівлі, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 фактично знаходяться за однією і тією ж адресою (Т.2 а.с.47).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого повторно Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 24.02.2022 року (Т.1 а.с.8, 219).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла належна їй на праві спільної часткової власності 1/8 частина житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_2 .

Також у склад спадщини увійшло право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вибранівської сільської ради, загальною площею 2,4736 га, що належало покійній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії ЯБ №130289 від 02.03.2012 року (Т.1 а.с.236).

За життя ОСОБА_8 , 14.08.2000 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Вибранівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 135, згідно якого остання все своє майно заповіла дочці ОСОБА_3 (Т.1 а.с.11-12, 221, 222).

Також судом встановлено, що за життя ОСОБА_8 , 10.11.2010 року було також складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Вибранівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 94, згідно якого остання середню земельну частку (пай) посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №130289, площею 2,4736 га., розташованої на території Вибранівської сільської ради заповіла своїй дочці ОСОБА_1 , 1975 року народження (Т.1 а.с.220, 231).

Відповідно до довідки Ходорівської міської ради №67 від 20.02.2023 року, ОСОБА_8 дійсно була прописана і постійно проживала в АДРЕСА_1 , до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На день смерті на праві спільної часткової приватної власності їй належали 1/8 житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями (Свідоцтво про право спільної часткової власності серії АА №006592 від 27.04.2001 року зареєстровано за №345 від 07.06.2001 року).

За вказаною адресою, на день смерті були зареєстровані:

дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за місцем реєстрації не проживала;

дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за місцем реєстрації не проживала;

зять ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 за місцем реєстрації не проживав;

онук ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 за місцем реєстрації не проживав;

онук ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 проживав постійно;

онук ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 проживав постійно;

онука ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , за місцем реєстрації не проживала;

правнучка ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 за місцем реєстрація не проживала;

правнучка ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_14 за місцем реєстрації не проживала.

Всі спадкові будівлі розташовані на земельній ділянці земель Вибранівського старостинського округу виконкому Ходорівської міської ради (колишня Вибранівська сільська рада).

Середня земельна частка (пай) належала їй на підставі «Державного акту на право власності на земельну ділянку» серії ЯБ №130289, площею 2,4736 га., що розташована на території Вибранівської сільської ради.

Заборони і арешту на належній їй на день смерті на праві приватної власності на вищевказаний житловий будинок з приналежними до нього надвірними спорудами, середню земельну частку (пай) та майно, що знаходяться в АДРЕСА_1 не має.

У Вибранівській сільській раді посвідчено заповіт секретарем виконкому Самборською О.М. від ОСОБА_8 в користь ОСОБА_3 за №135 від 14.08.2000 року, який на день смерті заповідальниці не змінювався і не скасовувся.

Також, у Вибранівській сільській раді посвідчено заповіт секретарем виконкому Гринь А.М. від ОСОБА_8 на земельний пай в користь ОСОБА_1 за №94 від 10.11.2010 року, який на день смерті заповідальниці не змінювався і не скасовувався (Т.1 а.с. 9,10).

Крім того, як вбачається із довідки Ходорівської міської ради №51 від 30.01.2024 року, відповідно до запису в свідоцтві про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 серії НОМЕР_1 від 24.06.2022 року виданого Жидачівським відділом ДРАЦС у Стрийському районі Львівської області Західного МРУ (м.Львів) вказана її мати ОСОБА_14 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 24.02.2022 року Жидачівським відділом ДРАЦС у Стрийському районі Львівської області Західного МРУ (м.Львів), одна і та ж особа (Т.2 а.с.47).

Даний факт також не заперечується і сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1 ст.1235 ЦК України).

Право заповідача на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом визначено ст.1236 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч.2 ст.1236 ЦК України).

Згідно ч.4 ст.1236 ЦК України, чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Право заповідача на скасування та зміну заповіту передбачені ст.1254 ЦК України

Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт (ч.1 ст.1254 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Згідно ч.3 ст.1254 ЦК України, кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Із системного аналізу вищевказаних норм закону можна зробити висновок, що у випадку, коли заповідачем складено декілька (два) заповітів, новий заповіт скасовує попередній в тій частині спадкового майна, яка ним охоплена і визначення спадкоємця (спадкоємців) та/або спадкового майна відбувається на підставі цих заповітів.

Як зазначалось вище судом встановлено, що за життя ОСОБА_8 було складено два заповіти, а саме, 14.08.2000 року було складено заповіт, згідно якого остання все своє майно заповіла дочці ОСОБА_3 , та 10.11.2010 року було складено заповіт, згідно якого остання заповіла земельну ділянку (пай) належній їй на праві приватної власності, згідно Державного акту на право власності серія ЯБ №130289, площею 2,4736 га., своїй дочці ОСОБА_1 , 1975 року народження.

При цьому, судом встановлено, що вказані заповіти на день смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 не змінювалися і не скасовувався, тобто є чинними в частині, в якій не суперечать один одному.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З метою оформлення своїх спадкових прав, ОСОБА_3 у визначений законом термін, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.1 а.с.217), внаслідок чого нотаріусом заведена спадкова справа №34/2022 (Т.1 а.с.217-250 Г).

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Подвадцятника І.М. №21 від 01.03.2023 року, ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері - ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно (Т.1 а.с.3).

Крім того, як вбачається із матеріалів спадкової справи №34/2022, із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті - матері ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 зверталася також ОСОБА_1 (Т.1 а.с.218).

26.01.2023 року ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на: земельні ділянки площею 2,3160 га. та площею 0,1577 га, що належали ОСОБА_8 згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ЯБ №130289 (Т.1 а.с.250 Б - 250 В).

Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №373 від 16.10.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 дійсно, відповідно до запису в будинковій книзі, з 04.02.1992 року до 25.11.2015 року, була зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактично за вказаною адресою не проживала з 2000 року, відповідно до запису по господарській книзі (Т.1 а.с.179).

Також, як видно з матеріалів спадкової справи №92/2019 після смерті ОСОБА_9 , із заявою про прийняття спадщини після його смерті зверталася тільки ОСОБА_18 (Т.1 а.с.205-216).

При цьому, суд критично ставиться до твердження відповідача ОСОБА_1 та її представника про те, що після смерті ОСОБА_8 , право на обов`язкову частку мали також сини останньої ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки як видно з вищеописаних письмових доказів та копій паспортів останніх (Т.1 а.с.108-109, 135-137), такі спадщину не прийняли, оскільки на момент смерті матері, тобто на час відкриття спадщини, не проживав разом із нею та не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Також не заслуговують на увагу твердження представника відповідача про те, що розмір частки у спадковому майні (житловому будинку) після смерті ОСОБА_8 , яка мала право на обов`язкову частку у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_9 , який помер швидше, є не визначеним, оскільки позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері право власності лише на 1/8 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , який належав померлій на праві спільної часткової власності.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України від 1липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Одночасно, згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо нерухомого майна 1/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у неї правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, що належало померлій ОСОБА_8 (спадкове майно), перешкоджає їй в реалізації спадкових прав, зокрема оформленню спадщини нотаріусом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, оскільки позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, вимога позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно за заповітом підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 81,141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 березня 2024 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка