КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд в складіколегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Кафідової О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 13 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» був укладений електронний договір № 4615215 про надання споживчого кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 15 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку ОСОБА_1 11 вересня 2021 року відповідач здійснив часткову оплату процентів в розмірі 6412,50 грн. і надалі оплати за кредитним договором не здійснював. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, за яким ТОВ «Авентус Україна» відступило права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». На час звернення до суду заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору становить 49 200,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума кредиту, 34 200,00 грн. - нараховані проценти. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, а також інфляційні втрати за період з лютого 2022 року по червень 2023 року включно в розмірі 13 333,20 грн. та три відсотки річних за період з 10 січня 2022 року по 22 вересня 2023 року в розмірі 2507,18 грн.

В січні 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» подало до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої відмовилося від позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних та просило стягнути з відповідача лише заборгованість за кредитом в сумі 15 000,00 грн. та нараховані проценти в сумі 34 200,00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 4615215 від 13 серпня 2021 року в сумі 49 200,00 грн., що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу - 15 000,00 грн., суми заборгованості за відсотками - 34 200,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15 000 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 2507,18 грн, в іншій частині вимог відмовити. Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що позивач не надав належного розрахунку заборгованості, який би узгоджувався з матеріалами справи та умовами кредитного договору, а також первинних бухгалтерських документів. А тому вважає, що у суду були відсутні вважати правильним розмір заборгованості по відсоткам. Наголошує на тому, що розмір заборгованості по відсоткам значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредитом, що є несправедливим.

Представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір № 4615215 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.1.2 договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктами 1.3, 1.4, 1.5.1 ,1.6 договору визначено, що сума кредиту складає 15 000 грн.; строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору; стандартна процентна ставка становить 1,90% в день; мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.

Пунктом 2.1 договору визначено, що кредитні кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Кредитний договір був підписаний сторонами, зокрема ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М293733 13 серпня 2021 року. У такий же спосіб був підписаний додаток № 1 до договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» та паспорт споживчого кредиту (а.с. 55-63).

08 липня 2020 року між ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір №087/20-П про надання послуг з переказу платежів. За інформацією ТОВ ФК «Контрактовий дім» від 04 травня 2023 року товариством 13 серпня 2021 року успішно здійснено переказ коштів за платіжною операцією № 978017466 на картковий рахунок НОМЕР_1 за номером замовлення № 21669240 на суму 15 000 грн. (а.с. 65-66).

Відповідно до листа АТ «ОТП «Банк» від 13 лютого 2024 року вих.№ 68-3-23-23/1506 та виписки за картковим рахунком, картка НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 та кошти в сумі 15 000,00 грн. надходили на картковий рахунок 13 серпня 2021 року.

18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18 квітня 2023 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4615215 від 13 серпня 2021 року, в загальному розмірі 49 200,00 грн., з яких: 15 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 34 200,00 грн. - заборгованість за процентами (а.с. 20-25).

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та стягнув з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 4615215 від 13 серпня 2021 року в сумі 49 200,00 грн., що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу - 15 000,00 грн., суми заборгованості за відсотками - 34 200,00 грн.

В повному обсязі з рішенням суду колегія суддів погодитися не може.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження заявлених позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало копію договору № 4615215 про надання споживчого кредиту від 13 серпня 2021 року, додатку № 1 до договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» та паспорта споживчого кредиту. Зі змісту вказаних документів вбачається, що вони були підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М293733 13 серпня 2021 року. Листом АТ «ОТП «Банк» від 13 лютого 2024 року вих. № 68-3-23-23/1506 підтверджено, що зазначена в договорі картка НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 та кошти в сумі 15 000,00 грн. дійсно надходили на картковий рахунок 13 серпня 2021 року.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 не надав суду доказів того, що він не укладав кредитний договір та не отримував кредитних коштів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованості по кредиту.

У цій частині рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 не оскаржене.

Колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимогТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення із ОСОБА_2 відсотків за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення із ОСОБА_2 відсотків за користування кредитом в сумі 34 200,00 грн., суд першої інстанції не врахував, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.

Відповідно до доданих до позовної заяви розрахунків ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за відсотками, які були нараховані з 13 серпня 2021 року по 09 січня 2022 року (а.с. 39-42).

Разом з тим, п. 1.4. договору № 4615215 про надання споживчого кредиту від 13 серпня 2021 року визначено, що строк кредиту становить 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до договору. У вказаній Таблиці також визначено строк кредитування 30 днів, із зазначенням, що, виходячи із суми кредиту 15 000,00 грн., розмір процентів за користування кредитом складе 6412,50 грн., загальна сума за розрахунковий період - 21 412,50 грн. (а.с. 55, 60).

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зазначало, що в даному випадку мала місце пролонгація строку кредиту відповідно до положень п. 4 договору. Водночас, зазначення у договорі про можливість пролонгації стоку кредиту не вказує на продовження сторонами строку користування кредитом, оскільки такий строк визначений п. 1.4. договору, і з урахуванням визначеного строку сторонами було розраховано загальну вартість кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит. Позивачем не було надано доказів на підтвердження відображення зміни умов договору щодо строку кредитування та нової дати повернення кредиту в особистому кабінеті споживача, як це було передбачено п. 6.1. договору.

Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» мало право на нарахування ОСОБА_2 відсотків за користування кредитом виключно в межах строку кредитування, визначеного п. 1.4. договору.

Як убачається з розрахунку заборгованості, ОСОБА_2 сплатив 11 вересня 2021 року 6412,50 грн., що відповідає загальній сумі відсотків, визначеній в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до договору№ 4615215 про надання споживчого кредиту від 13 серпня 2021 року (а.с. 39). Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відсотків за користування кредитом.

Всього з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягала заборгованість за договором № 4615215 про надання споживчого кредиту від 13 серпня 2021 року в розмірі 15 000,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту.

Враховуючи викладене, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року підлягає зміні в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Відповідно підлягає зміні рішення суду в частині розподілу судових витрат з урахуванням принципу пропорційності.

Колегія суддів не бере до уваги вимоги апелянта щодо визнання вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення трьох відсотків річних в розмірі 2507,18 грн. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відмовилося від вказаних вимог і вони не розглядалися судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог (позов задоволений на 30%) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» має право на відшкодування за рахунок відповідача644,16 грн. судового збору за подання позовної заяви (2147,20 грн. х 30%).

ОСОБА_2 має право на відшкодування за рахунок ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 1127,28 грн. судового збору за подання апеляційної скарги (1610,40 грн. х 70%).

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заявляло також вимоги про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало укладений із адвокатом Столітнім М.М. договір про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10 липня 2023 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги, виданого на підставі вказаного договору, звіт про надання правової допомоги та платіжну інструкцію № 947 від 21 вересня 2023 року. Відповідно до наданих документів вартість витрат на правничу допомогу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в суді першої інстанції склала 10 000 грн. Надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» адвокатом Столітнім М.М. підтверджується матеріалами справи, а тому ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» мало право на відшкодування витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції ОСОБА_2 не заявляв. Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 також не навів доводів на спростування висновків суду першої інстанції простягнення з нього витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції в розмірі 10 000 грн.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягає стягненню 3000 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» також заявило про відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8000,00 грн. Колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» таких витрат, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена.

З Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1127,28 грн. судового збору за подання апеляційної скарги

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Змінити рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» а також в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором № 4615215 про надання споживчого кредиту від 13 серпня 2021 року в розмірі 15 000,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 644,16 грн. судового збору за подання позовної заяви, витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 3000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 1127,28 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Кафідова О.В.