УХВАЛА

15 березня 2024 року

м. Київ

справа № 522/20976/19

провадження № 61-11641ск22

розгляд № 61-11641вд22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пророка Віктора Васильовича від участі у розгляді заяви ОСОБА_2 , поданої представником ОСОБА_3 , про ухвалення додаткової постанови та заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі третіх осіб без самостійний вимог на предмет спору Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та Одеської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та визнання права користування жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про виселення та вселення,

ВСТАНОВИВ:

Верховний Суд, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року та касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 грудня

2022 року, постановою від 24 січня 2024 року, серед іншого, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року - без змін. Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнив. Ухвалу Одеського апеляційного суду

від 08 грудня 2022 року скасував та направив справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

У лютому 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_3 , як представника ОСОБА_2 , про ухвалення додаткової постанови щодо вирішення питання про судові витрати.

Також в лютому 2024 року до Верховного Суду надійшла заява

ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови про зупинення дії рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року та заява (пояснення) ОСОБА_1 , у якій останній просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткової постанови, а також постановити окрему ухвалу відносно ОСОБА_3

27 лютого 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В. від участі у розгляді вказаних заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду, у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Сердюка В. В., заяву ОСОБА_1 про відвід судді визнано необґрунтованою та передано для вирішення зазначеного питання, іншому судді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 14 березня 2024 заяву ОСОБА_1 про відвід передано для вирішення судді Верховного Суду Шиповичу В. В.

Відповідно до частин другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді (частина восьма статті 40 ЦПК України).

Необхідності вирішувати питання про відвід у судовому засіданні з повідомленням учасників справи не встановлено.

ОСОБА_1 , посилаючись на пункти 3, 5 частини другої статті 36

ЦПК України, свою заяву про відвід обґрунтував тим, що суддя Пророк В. В., як суддя-доповідач у справі № 522/20976/19 не доповів колегії суддів про наявність в матеріалах справи технічного паспорта квартири

АДРЕСА_1 , а також приховав від колегії суддів акт обстеження житлово-побутових умов проживання в квартирі АДРЕСА_2 та два акти обстеження житлово-побутових умов проживання в блоці-квартирі АДРЕСА_1 . Внаслідок чого, на думку заявника, вказані акти обстеження та технічний паспорт не були досліджені колегією суддів, що призвело до прийняття Верховним Судом постанови, якою його касаційну скаргу залишено без задоволення. Крім того, на думку заявника суддя публічно продемонстрував можливість залишення в силі завідомо неправосудного рішення, в якому завідомо неправильно застосовано норми матеріального права та грубо порушено норми процесуального права, тим самим надав можливість для позапроцесуального спілкування учасникам справи з метою можливого вирішення виниклого спірного питання при обміні за грошову пропозицію. Вказані обставини заявник вважав такими, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Пророка В. В.

Підстави для відводу судді передбачені, зокрема частиною першою статті 36 ЦПК України, згідно із якою суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина третя статті 36 ЦПК України).

Крім того, статтею 37 ЦПК України передбачені випадки недопустимості повторної участі судді в розгляду справи, зокрема суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

На час вирішення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Пророка В. В. відсутні підстави вважати, що вказаний суддя, виявляє особисту упередженість та/або має пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляді справи № 522/20976/19.

Обставини наведені у заяві ОСОБА_1 про відвід судді, не свідчать про наявність обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, а по суті зводяться до незгоди із постановою Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 522/20976/19.

Однак під час вирішення заяви про відвід судді не здійснюється ревізія судового рішення, а незгода заявника із ухваленим судовим рішенням- постановою Верховного Суду від 24 січня 2024 року, якою, серед іншого, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, не є підставою для задоволення заяви про відвід судді Пророка В. В.

Доводи заявника про те, що суддя-доповідач не доповів колегії суддів про наявність в матеріалах справи певних документів та/або приховав від колегії суддів певні документи, та/або «надав можливість для позапроцесуального спілкування учасникам справи з метою можливого вирішення виниклого спірного питання при обміні за грошову пропозицію» є необґрунтованим припущенням.

Кожен суддя член колегії, має доступ до матеріалів справи, як в паперовій так і в електронній формі, має можливість ознайомлюватися з ними та, при вирішенні питань, які виникають під час колегіального розгляду справи судом, необмежений доповіддю чи позицією судді-доповідача.

Визначення складу суду для розгляду конкретної справи здійснюється не за бажанням учасників справи, а в порядку передбаченому цивільним процесуальним законодавством, зокрема статтею 33 ЦПК України.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді справи є порушенням права на справедливий суд.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу

(частина одинадцята статті 40 ЦПК України).

Оскільки під час розгляду заяви ОСОБА_1 передбачені законом підстави для відводу судді не встановлені, у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд, у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пророка Віктора Васильовича від участі у розгляді справи № 522/20976/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович