Справа № 510/55/24
Провадження № 2/510/845/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка уточнені позовні вимоги визнала, відзиву на позов не надала, на своїх вимогах наполягає, просила розглянути справу у її відсутності.

Представник позивачки - адвокат Златі Н.С. уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зустрічний позов визнала, відзиву на нього не надійшло, просила розглянути справу без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія домової книги (домоволодіння АДРЕСА_1 ); копія домової книги (домоволодіння АДРЕСА_2 ); копія акту 1971р. про відведення в натурі земельної ділянки; копія плану земельної ділянки; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_3 із ОСОБА_4 ; копія довідки ВРАЦС від 26.10.2005р. про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; копія витягу від 19.11.2020р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; копія довідки до акту огляду МСЕК від 2010р. на ОСОБА_2 (інвалід ІІ групи); копії свідоцтв про народження позивачки та відповідачки; копія свідоцтва про народження ОСОБА_9 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_10 ; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ; копія довідки КП «Ренійське бюро технічної інвентаризації» від 19.11.2020р. №492 про належність нерухомості ОСОБА_9 ; копія договору житлової забудови від 05.05.1971 р. №1057, оформленого на ім`я ОСОБА_9 ; копія рішення виконкому Ренійської міськради про відведення земельної ділянки для забудови ОСОБА_9 ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_2 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; копія справи по технічній інвентаризації на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленої на ім`я ОСОБА_3 ; копія рішення виконкому Ренійської міськради від 21.07.1958р. №261 про відведення ОСОБА_3 земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво; копія дозволу на проведення будівельних робіт від 21.07.1958р.; копія довідки Болградської дистанції путі від 1962р.; копія договору житлової забудови від 08.08.1958р., оформленого на ім`я ОСОБА_3 ; копія акту від 15.10.1962р. про закінчення будівництва та введення до експлуатації домоволодіння; копія рішення виконкому Ренійської міськради від 16.02.1994р. про передачу безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 присадибної земельної ділянки; копії постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.11.2023р.; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 13.02.2024р.; копія заяви ОСОБА_1 від 04.06.2020р. про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_11 ; копія довідки виконкому Ренійської міськради від 26.05.2020р. про реєстрацію ОСОБА_1 за місцем мешкання її матері; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 04.06.2020р. (заповіти /спадкові договори ОСОБА_11 не складались); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 04.06.2020р. (свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_11 не видавались); копія Витягу від 04.06.2020р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( дата заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 ); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12.02.2024р.; копія заяви ОСОБА_11 від 27.02.2002р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12 ; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.08.2017р. (дата заведення спадкової справи 11.03.2002р.); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12.02.2024р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12.02.2024р. (свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 не видавались, спадкова справа не заводилась).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що: сторони у справі являються онуками ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , ОСОБА_11 була донькою нині померлих та матір`ю сторін у справі.

За життя ОСОБА_3 (дідусю позивачки та відповідачки) на підставі договору житлової забудови від 08.08.1958р. належав житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .

На випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно. На день смерті ОСОБА_3 разом із ним рахувалась зареєстрованою та мешкала його дружина ОСОБА_12 , також була ще спадкоємиця першої черги за законом їхня спільна донька ОСОБА_11 . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ані вдова померлого ані їх донька із заявами до нотаріальної контори не звернулися. ОСОБА_12 прийняла спадщину на житловий будинок в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час), оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, понесла витрати на поховання, виконала поминальні обряди. Таким чином, ОСОБА_12 став належати на праві власності спадковий житловий будинок. ОСОБА_11 на спадщину після смерті батька не претендувала, не заперечувала щодо того, що спадщину прийняла її матір вдова померлого.

На випадок смерті ОСОБА_12 не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла. Після смерті ОСОБА_12 відкрилась спадщина на належне їй майно (житловий будинок, який вона прийняла у спадок після смерті чоловіка). У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини донька ОСОБА_12 ОСОБА_11 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Про це свідчить подана нею нотаріусу заява від 07.02.2002р. та Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (дата заведення спадкової справи 11.03.2002р.). Отже, ОСОБА_11 прийняла спадщину на житловий будинок після смерті своєї матері в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час), оскільки своєчасно подала нттаріусу заяву про прийняття спадщини, не відмовилась від неї, а також фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, понесла витрати на поховання, виконала поминальні обряди.

Таким чином, ОСОБА_11 став належати житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 . Крім того, за життя ОСОБА_11 також належав на праві власності і житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_2 (на підставі договору житлової забудови від 05.05.1971 р. №1057, оформленого на ім`я ОСОБА_9 , та рішення виконкому Ренійської міськради про відведення земельної ділянки для забудови.).

На випадок смерті ОСОБА_11 не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після смерті ОСОБА_11 відкрилась спадщина на належне їй майно ( два житлових будинки). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_11 були її доньки сторони у справі (чоловік ОСОБА_11 помер раніше за неї).

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11 її донька ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою при прийняття спадщини за законом. Про це свідчить подана нею 04.06.2020р. нотаріусу заява про прийняття спадщини. Крім того, згідно Витягу від 04.06.2020р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі датою заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_11 є ІНФОРМАЦІЯ_6 . Окрім позивачки, спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_11 була і інша донька ОСОБА_2 (відповідачка у справі). Вона на день смерті матері була зареєстрована та фактично мешкала разом із матір`ю, а отже, прийняла спадщину фактично.

Таким чином, донька померлої ОСОБА_1 прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України юридично (шляхом подачі заяви про прийняття спадщини нотаріусу), а інша донька померлої ОСОБА_2 прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично (внаслідок мешкання на день смерті разом із спадкодавцем).

На час розгляду справи в суді сторони у справі вважаючи себе спадкоємцями обопільно, звернулися один до одного із позовними вимогами. Пред`являючи зустрічні позовні вимоги, ОСОБА_2 претендує на визнання за нею права власності в порядку спадкування на частину житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_2 , - після смерті матері. У зв`язку із цим, ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги і просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 та іншу частину житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_2 , - після смерті матері. Як первісні (уточнені), так і зустрічні позовні вимоги сторони обопільно визнали. Таким чином, сторони у справі фактично здійснили перерозподіл спадщини між собою і просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування.

Необхідність звернення сторін до суду із позовами була викликана тим, що при зверненні ОСОБА_1 до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказані житлові будинки, про що 23.11.2023р. нотаріусом були винесені відповідні постанови.

Необхідні нотаріусу документи ОСОБА_1 надати не може у зв`язку із тим, що на час смерті її бабусі та матері житлові будинки не були зареєстровані у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, після їхньої смерті отримати свідоцтво про право власності на спадкові будинки також неможливо.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину.

На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті бабусі та матері це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об`єкти спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці.

Таким чином, позивачка за первинним (уточненим) позовом прийняла спадщину за законом після смерті своєї матері в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Позивачка за зустрічним позовом прийняла спадщину за законом після смерті своєї матері в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, однак наполягає тільки на визнанні за нею права на спадщину у вигляді частини житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_2 . На такий поділ спадщини сторони обопільно погодились, заперечень з цього приводу не мають.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що первині (уточнені) позовні вимоги позивачки, а також зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи сторін знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог (як первинних, так і зустрічних), обставин справи сторони не заперечують, визнають їх обопільно, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадкодавець помер у 2003р., спадкові відносини виникли у той час, то підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963р.

Згідно із вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_3 за прийняттям спадщини в установлений законом строк ніхто не звертався, однак, дружина померлого ОСОБА_12 , як спадкоємиця першої черги за законом, прийняла її фактично, в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. Надалі, після смерті ОСОБА_12 за прийняттям спадщини в установлений законом строк звернулась її донька ОСОБА_11 , як спадкоємиця першої черги за законом, прийняла її юридично, в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку ОСОБА_12 прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці першої черги за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на нерухомість, мешкання у спадковому будинку, догляд за його збереженням, проведення ремонту, сплата за користування комунальними послугами та ін.). ОСОБА_11 прийняла спадщину після смерті матері юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці першої черги за законом, була виражена у її діях по подачі відповідної заяви нотаріусу.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, після смерті ОСОБА_11 її донька ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України (юридично), а інша донька ОСОБА_2 - прийняла спадщину за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України (фактично).

Як було встановлено в судовому засіданні, сторони між собою провели розподіл спадщини, пред`явивши один до одного позовні вимоги, позовні вимоги обопільно визнали.

У зв`язку із тим, що спадкова нерухомість свого часу не була зареєстрована належним чином, в даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідні свідоцтва позивачкам не надається можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку обидві позивачки прийняли спадщину, оскільки їх воля, як спадкоємців за законом, була виражена у їхніх діях по своєчасній подачі заяви про прийняття спадщини, а також по фактичному прийняттю спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, а ОСОБА_2 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вони не заявили про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 являються суб`єктами набуття права власності на житлові будинки з підстав прийняття спадщини за законом.

З урахуванням викладених позивачками та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їх вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР 1963р., ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

І. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_11 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 (рахується зареєстрованим на ім`я ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 );

- частину житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_11 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІІ. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

-іншу частину житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_11 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК