Справа № 464/4284/22
пр.№ 2/464/158/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2024 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судових засідань Лісовська Т.Ю.

з участю

представник позивача Квак В.М

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справуза первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розірвання договору позики та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати договір позики, укладений 01 березня 2017 року між ним та відповідачкою про одержання позики у розмірі 150 000 доларів США. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 березня 2017 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до якого він отримав від відповідачки у борг 150 000 доларів США, з умовою сплачувати за користування 10% річних, з кінцевим строком повернення боргу до 01 березня 2022 року. Однак, постановою Кабінету Мінінстрів України № 211 «Про запобігання поширенню на ткриторії України гострої респіраторної хвороби COVIC-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2019 на всій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року. Окрім того, 24 лютого 2022 року в України розпочалась війна. Внаслідок таких форс мажорних обставин у нього не було можливості вести бізнес, отримувати доходи та повернути борг. Відповідачка, незважаючи на наявність таких форсмажорних обставин вимагає повернути їй борг. Відповідно до ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. В зв`язку із наявністю вказаних форс-мажорних обставин, просить позов задоволити.

Відповідач звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 225 000 доларів США, з яких 150 000 доларів США борг і 75 000 доларів США відсотки за користування коштами, обумовлені договором - 10 % річних. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, між нею та відповідачем 01 березня 2017 року було укладено договір позики, відповідно до якого вона надала відповідачу у борг 150 000 доларів США, з умовою сплачувати за користування 10 % річних. Відповідач зобов`язався повернути кошти до 01.03.2022 року. На підтвердження факту отримання позики відповідачем було надано розписку про їх отримання та обумовлення розміру відсотків і строк повернення. Щорічні 10 % складали суму в розмірі 15 000 доларів, що за весь час користування становить 75 000 доларів США. Однак, свої зобов`язання відповідач не виконав, вказані кошти ним не повернуті до даного часу, у зв`язку із чим просить стягнути заборгованість з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні первісний позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту первісного позову, просять позов задоволити. В зустрічному позові просять відмовити.

Відповідачка та її представник в судовому засідання первісний позов не визнали, просить відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов підтримали, відповідачка зазначила, що позичені відповідачу кошти складались із коштів родичів, які тривалиц час проживають і працюють за кордоном, позичила відповідачу для ведення бізнесу, який запевнив, що поверне їх із відсотками, однак не зробив цього. Просить такий задоволити.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні первісний позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов підтримав та просить такий задоволити.

Заслухавши пояснення відповідача, предстваників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов задоволити з наступних підстав.

Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 01 березня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивачки кошти в сумі 150 000 доларів США та взяв на себе зобов`язання повернути позивачу отримані кошти до 01 березня 2022 року та сплачувати 10% річних за користування позикою.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зважаючи на вказане положення законодавства, з огляду на те, що вказаний договір позики ніким не оспорений і не визнаний недійсним, відтак його правомірність презюмується та такий підлягає виконанню.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст.652 цього ж кодексу у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Як вбачається із змісту первісного позову, ОСОБА_2 обгрунтовує необхідність розірвання договору позики обставинами щодо неможливості виконання ним грошового зобов`язання, у зв`язку із введенням карантинних обмежень та воєнного стану. Проте, позивачем не доведено наявності сукупності обставин визначених ч.2 ст.652 Цивільного кодексу України, що могло б бути підставою для розірвання договору позики.

Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено та сторонами визнано в судовому засіданні, що ОСОБА_2 отримав кошти у позику та свої зобов`язання у визначений строк не виконав, не повернувши коштів. Будь-які підстави для відмови у прийнятті визнання цих обставин відповідачем за зустрічним позовом судом не встановлено.

З огляду на зазначене, те, що відповідачем було прострочено виконання грошових зобов`язань перед позивачем, не виконано такі у встановлений строк, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 01.03.2017 року в розмірі 150 000 доларів США.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на зазначене положення законодавства та домовленість сторін про сплату 10 % річних за користування позикою, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення відсотків підлягають до задоволення, та з відповідача в користь позивачки підлягають стягненню 75 000 доларів США процентів за користування позикою.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, з відповідача в користь позивача слід стягнути 3092 грн. 27 коп. судового збору, пропорційно до задоволених вимог позивача.

На підставі ст.ст.215, 204, 611, 625, 638, 1046, 1049, 1050, 1051 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-216, 218, 360-7 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розірвання договору позики- відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) грошові кошти у розмірі 225 000 доларів США, з яких 150 000 доларів США борг і 75 000 доларів США відсотки за користування коштами.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) 12 405 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08 березня 2024 року.

Головуюча