ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1235/24 Справа № 187/2232/23 Суддя у 1-й інстанції - Соловйов І.М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.

за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2023 року по справі за заявою Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області про забезпечення позову у цивільній справі до подання позовної заяви Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_1 , Державна іпотечна Установа Україи, ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2023 року Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області звернулися до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_1 , Державна іпотечна Установа Україи, ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , в особі законного представника ОСОБА_3 , про визнання недійсним та скасування рішення.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2023 року заява про забезпечення позову задоволена частково. Заборонено відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 55,6 кв.м, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 . Заборонено відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею - 61,9 кв.м, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . В іншій частині заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно вжив заходи забезпечення позову. Наголошує на тому, що позов хоча і було подано, втім він повернутий судом та провадження по справі не відкрито, тобто відсутні докази реального спору та підстави для існування заходів забезпечення позову.

Учасники справи своїм правом, передбаченим ст.360 ЦПК України, не скористалися.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, беручи до уваги, що подальше відчуження спірного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що у даному випадку необхідним видом забезпечення позову буде заборона відчуження квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 55,6 кв.м, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею - 61,9 кв.м, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Положеннями ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Підставами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Єдиною підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

З врахуванням того, що позов у даній справі, який було подано одночасно із заявою про його забезпечення в той же день, ухвалою суду від 16 листопада 2023 року було повернуто позивачеві, ухвала суду не оскаржувалася та набрала законної сили, колегія суддів доходить до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову у даній справі є безпідставним.

За таких обставин ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, оскільки вона не відповідає вимогам процесуального закону, а тому підлягає скасуванню на підставі ст.376 ЦПК України з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 березня 2024 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров