Справа № 342/1479/23
Провадження № 2/342/115/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Гайдича Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Сьомкайло І.-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку з господарським будівлями та спорудами,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого входить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Бажаючи реалізувати своє право на спадщину за законом, позивачка, як спадкоємець першої черги, звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Р.Р.Яшана, де заведена спадкова справа. Розглянувши надані нею документи, 28 вересня 2023 року нотаріус прийняв рішення про відмову у вчиненні нотаріальних дій, про що видав постанову №252/02-31. Причиною прийняття такого рішення стало реєстрація вищевказаного господарства, як колгоспний двір, головою якого був померлий, що позбавляє нотаріуса можливості визначити розмір частки спадкодавця у спадковому житловому будинку.

Вищевказане будинковолодіння ОСОБА_2 набув у власність від батьків на підставі договору дарування будинку від 22 лютого 1974 року, реєстрація якого не відбулася належним чином. Згідно інформації з державного реєстру речових прав право власності на нерухоме майно за даною адресою не зареєстровано.

Відповідно до записів погосподарських книг, спадкове господарство зареєстровано, як колгоспний двір, головою якого записано спадкодавця. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: голова двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка позивачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Після смерті батька позивачка фактично вступила в управління спадковим майном, але оформити право на житло не може через обставини, вказані в постанові нотаріуса.

Ухвалою суду від 29.11.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідачка ОСОБА_2 , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 18.12.2023 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 та просить визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Зустрічний позов мотивований тим, що померлому ОСОБА_2 не належав в цілому будинок АДРЕСА_1 , оскільки господарство належало колгоспному двору. Станом на 15.04.1991 в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: голова двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Отже, кожному члену даного колгоспного двору належить по 1/3 частині господарства. Відповідно, позивачці за первісним позовом ОСОБА_1 належить 1/3 частка вищевказаного господарства, як члену колишнього колгоспного двору. На 1/3 частку вона претендує, спадкуючи після смерті батька, що разом становить 2/3 частки спадкового будинковолодіння. Позивачці за зустрічним позовом належить 1/3 частка даного господарства, як члену колишнього колгоспного двору.

Ухвалою суду від 21 грудня 2023 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 18 січня 2024 р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 07.02.2024 та 05.03.2024 подала до суду заяви про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка-позивачка ОСОБА_2 07.02.2024 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що вимоги зустрічної позовної заяви підтримує в повному обсязі.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Із копії інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 79101, виданої 29.01.2024 ОКП «КМБТІ» згідно архівних даних станом на 31.12.2012, вбачається, що нерухоме майно, яке знаходиться по АДРЕСА_2 , належить голові колгоспного двору ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Городенківської районної ради 16.11.1989 згідно рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989, реєстровий № 379.

Рішенням 7 сесії Тишківської сільської ради 21 скликання від 27.12.1991 вулицю Жовтнева було перейменовано на вулицю Козацька, житловому будинку, який належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка № 21-22, видана 23.01.2024 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.

Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Копією витягу з погосподарської книги Тишківської сільської ради за 1991-1995 роки, виданою Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради, стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , - «колгоспники».

Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.

Станом на 15.04.1991 у житловому будинку (колгоспному дворі) по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова сім`ї, голова колгоспного двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується копією довідки № 21-259 від 02.10.2023 та довідкою № 21-60 від 23.02.2024, що видані Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради на підставі по господарської книги № 3за 1991-1995 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення колгоспних дворів) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Частки всіх членів колгоспного двору є рівними (ст.123 цього ж Кодексу).

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч.2 ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З наведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/3 кожному.

Голова колгоспного двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років у с. Тишківці Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 645 від 14 жовтня 2022 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 14 жовтня 2022 р. Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України.

За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 ; разом з ним проживала дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується копією довідки № 21-54, виданою 02.03.2023 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради на підставі по господарської книги № 4 за 2016-2023 роки, особовий рахунок № 00-0247-1.

Те, що ОСОБА_3 , 1945 року народження, та відповідачка-позивачка ОСОБА_6 , 1949 р.н., були подружжям свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 26 січня 1969 р. Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 від 26 січня 1969 р.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є дочкою спадкодавця ОСОБА_3 та відповідачки-позивачки ОСОБА_2 , що стверджується копіями: свідоцтва про народження позивачки-відповідачки серії НОМЕР_4 , виданого 22 квітня 1972 р. Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 9 від 22 квітня 1972 р.; свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 04 травня 1991 р. Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого вбачається, що позивачка-відповідачка у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », актовий запис № 4 від 04 травня 1991 р.

ОСОБА_2 заповіту не вчиняв, що стверджується копіями Інформаційних довідок № 71925012 та № 74135866 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованими 24.03.2023 та 28.09.2023 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є його дружина відповідачка-позивачка ОСОБА_2 та дочка - позивачка-відповідачка ОСОБА_1 . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 судом не встановлено.

Із копії спадкової справи № 32/2023, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшаном Р.Р., вбачається, що позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (24.03.2023). Копією Витягу № 71925010 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 24.03.2023 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 70441476 (номер у нотаріуса 32/2023), спадкодавець ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дружина спадкодавця відповідачка-позивачка ОСОБА_2 , будучи спадкоємцем першої черги за законом, до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (24.03.2023) подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 на користь дочки позивачки-відповідачки ОСОБА_1 , що не суперечить вимогам ч.2 ст.1274 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Крім того, відповідачка-позивачка ОСОБА_2 24.03.2023 подала нотаріусу заяву про відмову від одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки майно є особистою власністю спадкодавця.

Отже, право на спадкування на все спадкове майно ОСОБА_2 одержала позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Прийнявши спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , позивачка-відповідачка ОСОБА_1 28.09.2023 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця. Їй приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшаном Р.Р. 28.09.2023 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2149, на транспортний засіб марки ЗАЗ 110307, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_6 , колір зелений, реєстраційний номер НОМЕР_7 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , виданого 08.04.2006.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_2 входить також 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому як члену колишнього колгоспного двору.

Підставою звернення позивачки-відповідачки ОСОБА_1 до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р.Р. № 252/02-31 від 28.09.2023 про відмову у вчиненні нотаріальних дій їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що документи, які підтверджують право власності на даний житловий будинок, видано на ім?я ОСОБА_2 , як голові колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса можливості визначити частку спадкодавця в житловому будинку.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 04.10.2023, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1973 р., господарські будівлі та споруди в 1972, 1975, 1980, 1985, 1990, 1991 роках.

Ринкова вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами станом на 22.11.2023 становить 171380 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

За вищезгаданим господарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, що стверджується копією довідки № 21-259, виданої 02.10.2023 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 355613533, сформованої 23.11.2023, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Досліджені судом докази підтверджують, що ОСОБА_2 , як голові колгоспного двору, 16.11.1989 був виданий документ, що посвідчував його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Однак, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав йому, його дружині відповідачці-позивачці ОСОБА_2 та їхній дочці позивачці-відповідачці ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/3 кожному, як членам колишнього колгоспного двору.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті батька ОСОБА_2 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлого у ньому не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на дану частку нерухомого майна. Крім того, ОСОБА_1 належить 1/3 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 2/3 частки.

Також судом встановлено, що відповідачка-позивачка ОСОБА_2 правомірно набула право власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , як член колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняла дій, що можуть свідчити про її відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 права власності на спадковий житловий будинок в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення.

На підставі ст.ст. 120, 121,123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258-1261, 1267-1270, 1273-1274, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),керуючись 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284,352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку з господарським будівлями та спорудами задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ;

- відповідачка-позивачка ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

Повний текст судового рішення складено 14.03.2024.

Суддя: Гайдич Р. М.