НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 березня 2024 рокуСправа № 322/1655/23

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Гасанбекова С.С. розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:ОСОБА_2
про:стягнення аліментів.

17.10.2023 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення позивачем навчання, але не більше ніж до досягнення позивачем 23 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 10 квітня 2006 року із ОСОБА_2 на користь матері позивача ОСОБА_3 стягувались аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожитковою мінімуму для відповідного віку дитини, щомісячно, до досягнення повноліття.

17 вересня 2023 року позивачу виповнилося 18 років і стягнення аліментів на її утримання на підставі рішення суду було припинено.

На даний час, позивач навчається на першому курсі денної форми навчання факультету мистецтва та дизайну комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради, спеціальність 022 Дизайн, освітня програма «Перукарське мистецтво та декоративна косметика», що підтверджується довідкою № 399 від 08.09.2023 року.

Витрати, пов`язані з навчанням (оплата за проживання, харчування, проїзд) повністю несе мати позивача ОСОБА_3 , батько у вищезазначених додаткових витратах на навчання позивача, жодної участі не бере.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача після закінчення стягнення аліментів не надає. Відповідач з позивачем не спілкується.

За наявними у позивача відомостями, відповідач працює в ТОВ «Терра» на посаді охоронця, а отже, як вважає позивач, має можливість надавати грошову допомогу на її утримання до закінчення навчання.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст.ст. 199 СК України, позивач просила задовольнити її вимоги.

Ухвалою судді від 22.11.2023, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив і заперечень та вирішено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками відповідач отримав 01.12.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач у строк, встановлений судом, не надав відзиву на позов, а також не надіслав до суду будь-яких заяв чи клопотань.

Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін учасники справи на заявили.

Згідно з ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з наведених норм ЦПК України, враховуючи відсутність будь-яких клопотань сторін, судом вирішено продовжити розгляд даної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. З огляду на викладене, суд також не вбачає підстав, передбачених ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, для заочного розгляду справи, який може проводитися лише у випадку розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.09.2005 серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є студенткою першого курсу факультету мистецтва та дизайну комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради, спеціальність 022 Дизайн, освітня програма «Перукарське мистецтво та декоративна косметика», строк навчання становить з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу від 08 вересня 2023 року № 399.

Для забезпечення потреб позивача у навчанні її мати ОСОБА_1 несе додаткові витрати, зокрема на оплату навчання за 1 семестр в розмірі 8500,00 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 30.08.2023 № 17.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з частиною першою статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, беручи до уваги можливість надання утримання, зокрема другим з батьків.

Суд також бере до уваги те, що позивачем не було надано доказів розміру понесених нею або ОСОБА_3 додаткових витрат, пов`язаних з навчанням позивача, крім витрат по оплаті самого навчання.

З огляду на викладе, враховуючи відсутність заперечень проти позову з боку відповідача та будь-яких доказів на спростування обставин, зазначених у позовній заяві, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та визнає за можливе визначити частку заробітку (доходу), що стягуватиметься з відповідача на утримання позивача, в розмірі 1/6.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у вищезазначеній частині.

Документально підтверджені судові витрати, понесені сторонами, у справі відсутні.

Позивач, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За правилом частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 по справі № 161/4985/17 (реєстраційний номер за ЄДРСР 81573955) зроблено висновок щодо застосування норми ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.

Відповідач у даній справі не звільнений від сплати судового збору.

При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Отже, виходячи з мінімальної ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, що, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статі 4 Закону України «Про судовий збір», становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 2684*0,4 = 1073,60 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 (однієї шостої) усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2023 року, до закінчення навчання ОСОБА_1 але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

4. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

6. Реквізити учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 01 березня 2024 року.

Суддя С.С. Гасанбеков