ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
19 серпня 2024 року м. Чернівці Справа № 727/5956/23
Провадження №22-ц/822/540/24
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Литвинюк І. М.
суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.,
секретар - Тодоряк Г.Д.,
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,
треті особи - виконавчий комітет Чернівецької міської ради, Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Якименко Микола Миколайович , на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2024 року, головуючий у І-й інстанції - Танасійчук Н.М.,
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 21 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Якименко М. М., на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - виконавчий комітет Чернівецької міської ради, Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини з батьком, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - виконавчий комітет Чернівецької міської ради, Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини з матір`ю.
Адвокат Якименко М. М. у даній справі діє в інтересах ОСОБА_1 згідно з ордером Серії АІ № 1604430 на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2863/10, видане на підставі рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 23.06.2005 року.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 10 липня 2024 року справу призначено до судового розгляду на 11.30 год. 15 серпня 2024 року, про що повідомлені учасники справи та їх представники. В судовому засіданні 15 серпня 2024 року було оголошено перерву у розгляді справи до 14.00 год. 16 серпня 2024 року. Протокольною ухвалою від 16 серпня 2024 року в судовому засіданні оголошено перерву до 10.00 год. 19 серпня 2024 року.
Справа розглядалася в режимі відеоконференції, в якій брали участь позивач ОСОБА_1 , його представник - адвокат Якименко М.М., відповідачка ОСОБА_2 , представник ОСОБА_2 - адвокат Морозова О.В. була присутня в залі судового засідання.
Як вбачається з протоколів судових засідань в режимі відеоконференції, адвокат Якименко М.М., зловживаючи процесуальними правами, неодноразово заявляв клопотання для вирішення питань, які вже вирішено судом; порушуючи порядок у судовому засіданні, розмовляв без дозволу суду, перешкоджав головуючому вести судове засідання; переривав промови своїми коментарями; перебиваючи головуючого, зазначав про незаконність його дій, не реагував на зауваження та не виконував розпоряджень головуючого, розмовляв без дозволу суду, сперечався та ставив запитання суддям; проявляючи неповагу до суду, зазначав про те, що «суд працює за податки, які платять адвокати, в тому числі і він» та «суд грає в ромашку».
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 2 статті 2 ЦПК України).
Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша, четверта статті 12 ЦПК України).
Учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи (пункти 1, 2 частини другої статті 43 ЦПК України).
Згідно з частиною третьої статті 43 ЦПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, або періодична зміна позиції щодо вже заявленого клопотання, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
Тобто процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. І кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту, тощо), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже, зловживає ним.
Саме в контексті забезпечення виконання завдання цивільного судочинства діючий ЦПК України надав суду правовий механізм запобігання учасниками справи зловживання процесуальними правами, з чим суд стикається при здійсненні судочинства. Такі дії учасників процесу можна назвати недобросовісними.
При цьому принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.
Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17).
Міжнародна судова практика свідчить про те, що суди мають бути активними в питанні запобігання зловживанню процесуальними правами. Відповідно до принципу 2 Рекомендацій №R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, ухвалених Комітетом Міністрів Ради Європи на 367 засіданні заступників міністрів 28 лютого 1984 року, коли в ході судового провадження сторона поводиться недобросовісно і явно зловживає процедурою з очевидною метою затягти провадження, суд має бути наділений повноваженнями або невідкладно винести рішення по суті справи, або застосувати санкції, такі як накладення штрафу, відшкодування завданих збитків або позбавлення права на процесуальну дію.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названої Конвенції.
У пункті 23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі №199/6713/14-ц касаційний суд зазначив, що зловживання процесуальним правом є такі дії, що суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті).
Так, 03 квітня 2024 року до Чернівецького апеляційного суду через систему «Електронний суд» від адвоката Якименка М. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла апеляційна скарга на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2024 року. До апеляційної скарги були подані клопотання про долучення доказів; виклик у судове засідання свідків; виклик у судове засідання експертів; заслухання думки дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язання Святошинську районну у м. Києві державну адміністрацію, як орган опіки та піклування за місцем проживання дитини, повторно надати висновок про доцільність визначення місця проживання дитини.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 10 липня 2024 року у задоволенні зазначених клопотань відмовлено.
13 та 14 серпня 2024 року до Чернівецького апеляційного суду від адвоката Якименка М. М. через систему «Електронний суд» надійшли аналогічні заяви-клопотання, заявлені з тих самих підстав.
Також 15 серпня 2024 року (в день судового засідання) «Новою поштою» на адресу Чернівецького апеляційного суду повторно надійшли заяви-клопотання про долучення тих самих доказів.
В судовому засіданні 16 серпня 2024 року адвокат Якименко М. М. підтримав клопотання, які надійшли через систему «Електронний суд» 13 та 14 серпня 2024 року і є аналогічними клопотанням, у задоволенні яких ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 10 липня 2024 року було відмовлено, і після майже двогодинного їх обґрунтування, на запитання головуючого заявив, що йому необхідно ще 8 годин для того, щоб навести свої доводи, оскільки він «ще навіть не почав пояснювати». На зауваження головуючого та члена колегії щодо надання обґрунтувань в межах заявленого клопотання, не реагував. При цьому заявив суду, що двомісячний строк розгляду справи ще не закінчився, тому ще є час для розгляду і суд не позбавлений права продовжити строк апеляційного розгляду справи.
Відповідно до частин першої, другої статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
Згідно з частиною першою статті 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.
В судовому засіданні 19 серпня 2024 року адвокат Якименко М. М., на запитання головуючого щодо клопотань, які надійшли до суду «Новою поштою», заявив, що вони є аналогічними тим, що ним заявлялися раніше і тим, що надійшли до системи «Електронний суд», однак наполягав, щоб суд їх розглянув.
Протокольною ухвалою колегія суддів визнала дії Якименка М. М. щодо подання клопотань (заяв) для вирішення питань, які вже вирішено судом, зловживанням процесуальними правами, та залишила вказані клопотання без розгляду. З метою припинення зловживання адвокатом процесуальними правами ухвалено застосувати до адвоката Якименка М. М. захід процесуального примусу у виді попередження.
Після переходу до стадії дослідження доказів Якименко М.М. , посилаючись на вимоги частини 1 статті 235 ЦПК України, наполягав, щоб суд у повному обсязі оголосив наявні в матеріалах справи докази, зокрема, висновки фахівців психологів. Також наполягав на дослідженні всіх томів справи, вказував які дії має вчинити суд, перебивав головуючого, на зауваження не реагував, неодноразово заявляв заперечення на дії головуючого, які були відхилені судом.
Після роз`яснення суддею-доповідачем положень статті 367 ЦПК України, Якименко М. М. продовжував перебивати головуючого, повторно посилаючись на статті 235 та 239 ЦПК України, наполягав на повному дослідженні доказів або хоча б шляхом зчитування резолютивної частини вказуючи при цьому, які докази він вважає за необхідне досліджувати, після зауважень головуючого продовжував порушувати порядок в судовому засіданні, чим перешкоджав розгляду справи.
Надаючи оцінку зазначеним вище обставинам, з огляду на приписи процесуального закону, суд визнав дії Якименка М.М. щодо заявлення повторних заяв та клопотань про дослідження доказів, без іншого обґрунтування своєї правової позиції, та створення перешкод у здійсненні судочинства зловживанням процесуальними правами та застосував до нього захід процесуального примусу у виді видалення із зали судового засідання шляхом припинення його участі у відеоконференції.
Крім того, згідно з технічним записом судових засідань, адвокат Якименко М.М. під час розгляду справи неодноразово заявляв клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні у зв`язку з неможливістю розгляду справи у відсутність представників третіх осіб. Після відмови у задоволенні клопотання адвокатом повторно заявлялися аналогічні клопотання з тих самих підстав.
В судовому засіданні 16 серпня 2024 року, після відмови у задоволенні клопотання про оголошення перерви (у зв`язку неможливістю слухання справи у відсутності представників третіх осіб), адвокат Якименко М. М. наполягав на тому, щоб головуючий роз`яснив учасникам процесу право заявляти відводи, щоб запитав у них чи довіряють вони складу суду, вказав на те, що головуючий не роз`яснив ОСОБА_1 його права в судовому засіданні. Потім заявив відвід головуючому, при цьому зазначивши, що ця заява ним вже підготовлена заздалегідь в письмовому вигляді і надіслана на адресу суду.
У постанові від 19 серпня 2019 року у справі № 905/945/18 Верховний Суд підкреслив, що апеляційний господарський суд дійшов правомірного висновку, що дії скаржника (заявлення завідомо безпідставного відводу заздалегідь виготовленого та роздрукованого) ставлять під сумнів його бажання розглядати подану ним апеляційну скаргу та спрямовані на свідоме невиправдане затягування судового процесу, перешкоджають іншим учасникам процесу використовувати наявні засоби правового захисту, чим порушують їх права.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі вчинення особою дій, що свідчать про неповагу до суду або учасників судового процесу, така особа за вмотивованим судовим рішенням може бути видалена із зали судового засідання.
Статтею 50 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом.
Згідно із статтею 145 ЦПК України до учасників судового процесу та інших осіб, присутніх у судовому засіданні, за порушення порядку під час судового засідання або невиконання ними розпоряджень головуючого застосовується попередження, а у разі повторного вчинення зазначених дій - видалення із зали судового засідання.
Частинами 2-4 статті 214 ЦПК України визначено, що головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. У разі виникнення заперечень у будь-кого з учасників справи, а також свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів щодо дій головуючого ці заперечення заносяться до протоколу судового засідання і про їх прийняття чи відхилення суд постановляє ухвалу. Головуючий вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.
За вимогами частин 3, 4 статті 216 ЦПК України учасники судового процесу, а також інші особи, присутні в залі судового засідання, зобов`язані беззаперечно виконувати розпорядження головуючого, додержуватися в судовому засіданні встановленого порядку та утримуватися від будь-яких дій, що свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил. За прояв неповаги до суду винні особи притягуються до відповідальності, встановленої законом.
Проаналізувавши дії адвоката Якименка М. М. в ході судового розгляду справи, суд вважає, що вони вчинені з порушенням статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та встановленого частиною 3 статті 216 ЦПК України порядку ведення судового засідання, з явною неповагою до суду та інших учасників судового процесу.
В ході розгляду справи адвокат Якименко М. М. неодноразово робив зауваження суду, на запитання головуючого не відповідав, натомість сам ставив запитання суддям, ігнорував вимоги головуючого та члена колегії суддів щодо дотримання порядку у судовому засіданні, при цьому просив роз`яснити вчинені судом процесуальні дії. Після доповіді головуючого, при наданні пояснень, Якименко М. М. заявив клопотання, в якому просив суддю-доповідача «роз`яснити яка в нас стадія розгляду справи», поводив себе зухвало, сперечався, на зауваження не реагував.
Під час розгляду справи, перебиваючи головуючого, адвокат Якименко М. М. зазначав про незаконність дій судді, після відмови у задоволенні клопотань, не погоджуючись з діями головуючого, неодноразово заявляв заперечення на його дії та не погоджуючись з ухвалою суду про їх відхилення, продовжував, незважаючи на зауваження суду, порушувати встановлений в судовому засіданні порядок, що свідчить про спрямованість його дій на затягування судового розгляду справи.
У зв`язку з такими діями представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка М. М., які призвели до тривалого розгляду справи, суд вимушений був неодноразово оголошувати перерви в судовому засіданні.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики.
Правила адвокатської етики затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України від 15.02.2019 (надалі - Правила).
У преамбулі Правил зазначено, що надзвичайна важливість функціонального навантаження адвокатури вимагає від адвокатів слідування високим етичним стандартам поведінки. При цьому специфіка, комплексний характер обов`язків, що покладені на адвокатуру, обумовлюють необхідність збалансування засад служіння адвоката інтересам окремого клієнта та інтересам суспільства в цілому, дотримання принципів законності і верховенства права.
Відповідно до пункту 1 статті 11 Правил, зважаючи на суспільну значущість і складність професійних обов`язків адвоката, від нього вимагається високий рівень професійної підготовки, ґрунтовне знання чинного законодавства, практики його застосування, опанування тактики, методів і прийомів адвокатської діяльності, ораторського мистецтва.
Всією своєю діяльністю адвокат повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві (ч. 1 ст. 12 Правил).
Відповідно до статей 7, 42 Правил адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам; представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.
Під час здійснення професійної діяльності в суді адвокат повинен бути добропорядним, поводити себе чесно та гідно, стверджуючи повагу до адвокатської професії. Адвокат має поважати процесуальні права адвоката, який представляє іншу сторону, і не вдаватись до дій, що грубо порушують останні. Адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду справи (стаття 44 Правил).
За вимогами статті 45 Правил у відносинах з іншими учасниками судового провадження адвокат повинен бути стриманим і коректним; реагувати на неправильні дії або вислови цих осіб у формах, передбачених законом, зокрема у формі заяв, клопотань, скарг тощо; бути тактовним при допиті підсудних, потерпілих, сторін у цивільному процесі, свідків та інших осіб.
З урахуванням наведених обставин, поведінка адвоката Якименка М. М. не узгоджується як з приписом статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо обов`язку поваги до суду, так із принципами адвокатської етики, які визначені у Правилах адвокатської етики. Неналежна поведінка представника у судовому засіданні негативно позначається на авторитеті правосуддя, а також підриває престиж адвокатської професії.
Згідно з приписами статті 34 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.
Отже, на переконання суду, неприйнятна поведінка та дії адвоката Якименка М. М. у судовому засіданні свідчать про порушення ним Правил адвокатської етики та мають ознаки дисциплінарного проступку, а саме недотримання адвокатом принципу законності у відносинах з судом та іншими учасниками судового провадження, та принципів чесності і порядності під час здійснення професійної діяльності в суді.
Так, відповідно до частини 2 статті 262 ЦПК України, суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом.
Окремі ухвали є засобом зміцнення законності та правопорядку, сприяють усуненню недоліків у діяльності державних органів, громадських організацій і посадових осіб, запобігають вчиненню злочинів та інших правопорушень, впливають на формування у громадян поваги до права та становлять важливу частину діяльності судів.
Відтак, окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини й умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників. Вона може бути постановлена лише, якщо під час саме судового розгляду конкретної справи було встановлене відповідне правопорушення. Суд не здійснює юридичну кваліфікацію правопорушення, хоча в окремій ухвалі може зазначити, елементи якого складу правопорушення потрібно перевірити.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц вказала, що постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки у їхній діяльності під час вирішення спору.
Інститут окремої ухвали направлений на реагування суду у тих випадках, коли порушення закону настільки очевидне, зухвале та систематичне, що не дозволяє суду бути інертним до таких порушень і спонукає до ефективних дій, втіленням яких має бути окрема ухвала (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 990/131/22).
Тобто, постановлення окремої ухвали є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.
Право суду на постановлення окремої ухвали пов`язане з наявністю у нього на розгляді конкретної справи та у разі виявлення порушень, допущених судом нижчої інстанції при розгляді цієї справи.
Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно (частина шоста статті 262 ЦПК України).
Відповідно до даних Єдиного реєстру адвокатів України Якименко М. М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2863/10 від 23 червня 2005 року) обліковується у Раді адвокатів Київської області.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання (частина сьома статті 262 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 ЦПК України, може постановити окрему ухвалу (згідно із статтею 385 ЦПК України).
З урахуванням наведеного, з метою подальшого запобігання зловживання адвокатом порушення процесуальних норм, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики, суд вважає за необхідне постановити окрему ухвалу щодо адвоката Якименка М. М. та надіслати дану ухвалу до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області для вивчення виявлених недоліків у діяльності адвоката Якименка М. М. та вирішення питання про притягнення, у разі наявності для цього підстав, до дисциплінарної відповідальності.
Керуючись статтями 262, 385, 390 ЦПК України, суд
Направити окрему ухвалу у справі № 727/5956/23 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області з метою вирішення питання про притягнення адвоката Якименка Миколи Миколайовича (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2863/10, видане на підставі рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 122 від 23.06.2005 р.) до дисциплінарної відповідальності.
Про результати розгляду окремої ухвали Чернівецького апеляційного суду від 19 серпня 2024 року у справі № 727/5956/23 повідомити Чернівецький апеляційний суд у місячний строк з дня отримання окремої ухвали.
Окрема ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий І. М. Литвинюк
Судді: М. І. Кулянда