Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/834/2024

Справа № 219/12452/21

29 лютого 2024 року Дружківський міський суд Донецької області в складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Терещенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дружківка Донецької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в:

позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , згідно якого просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 листопада 2012 року в розмірі 9 418,50 гривень та витрат по сплаті судового збору в сумі 2270 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_3 (позичальник) звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 14.11.2012 року. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримав кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 7000 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язанням, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. За змістом ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час, як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Виходячи зі змісту ст. 1268 ЦК України, спадкоємці ОСОБА_4 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 25.03.2015 року по 25.09.2015 року. В даному випадку спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 . На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем 20.08.2020 року була направлена претензія кредитора до Першої бахмутської державної нотаріальної контори. 08.09.2020 року позивачем було отримано відповідь. Посилаючись на ст. 1269, 1270, 1273 ЦК України, позивач вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 23.04.2021 року до спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті ОСОБА_3 заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 14.11.2012 року становила 9418,50 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту 6838,47 грн.; заборгованості за простроченим відсотками 2580,03 грн. У зв`язку з викладеним, АТ КБ «ПриватБанк» вирішив звернутися до суду для стягнення з відповідачів вказаної вище суми заборгованості.

Згідно розпорядження № 89 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ 20 січня 2022 року відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду був призначений повторний автоматизований розподіл судової прави за позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у зв`язку з оплачуваною відпусткою по вагітності та пологам судді Конопленко О.С.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 січня 2022 року вказана справа надійшла в провадження судді Лапченко О.М.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2022 року справу прийнято до провадження та призначене судове засідання.

Представник позивача - АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, згідно якої просила суд розглядати справу за її відсутності. Згідно пояснень, наданих відповідачем ОСОБА_1 в ході судового розгляду, остання пояснила, що вона є донькою ОСОБА_3 , який помер у 2015 році, а ОСОБА_2 є її братом. Про те, що батько брав кредит вона не знала, разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 , не проживала, хоча і була зареєстрована за цією адресою. Зазначила, що з 2007 року після укладення шлюбу проживала в АДРЕСА_3 разом з чоловіком та донькою до 2022 року. З братом ОСОБА_2 зв`язок не підтримує з 2014 року. Похованням батька займалась вона, але із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась, спадщину після смерті батька ніхто не приймав. ОСОБА_2 раніше проживав з батьком, але останній зловживав спиртними напоями, тому ОСОБА_2 на час смерті батька з ним не проживав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 14.11.2012 року ОСОБА_3 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.19).

Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Банком позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримав кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 7000,00 грн.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_3 скористався наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого у ним перед Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» виникла заборгованість у розмірі 9418,50 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту 6838,47 грн.; заборгованості за простроченим відсотками 2580,03 грн.

Згідно наданої відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копії актового запису про смерть № 690 від 25.03.2015 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.166).

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1. ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ст. 608, 1218, 1219 ЦК України вбачається, що у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки ОСОБА_3 помер, то відповідати перед Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» на підставі ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна одержаного у спадщину.

Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» як позивач зобов`язаний довести, що саме відповідачі є спадкоємцями померлого, прийняли після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину.

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 10.10.2004 року Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.49).

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 12.05.2007 року Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.50).

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_3 , виданого 03.08.1999 року Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.51).

Згідно довідок Бахмутської міської ради № 6978 та № 6979 від 15.11.2021 року повідомлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.77, 78).

Позивачем до Першої бахмутської державної нотаріальної контори було направлено Претензію кредитора від 21.07.2020 року, згідно якого банк просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 9418,50 грн.; повідомити АТ КБ «ПриватБанк» чи зверталися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини; повідомити АТ КБ «ПриватБанк» відомості про осіб (ПІБ та адреса), які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті Боржника; повідомити АТ КБ «ПриватБанк» відомості про видані свідоцтва про право на спадщину, та про осіб, які такі свідоцтва отримали (а.с.54).

Першою бахмутською державною нотаріальною конторою 27.08.2020 року було надано відповідь на претензію кредитора, згідно якої повідомлено, що спадкова справа на майно ОСОБА_3 на території України не відкривалась, крім того, згідно наданої кредитором претензії вбачається, що шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив, тому відкрити спадкову справу неможливо (а.с.55).

Позивачем 06.04.2021 року було направлено листи-претензії відповідачам за місцем реєстрації, які залишені без реагування (а.с.56, 57).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.1,2 ст. 1223 ЦК України).

На підставі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, у зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважає відповідачів такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 .

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Основною умовою для визнання спадкоємця таким, що своєчасно прийняв спадщину, є факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не факт реєстрації місця проживання спадкоємця за адресою місця реєстрації спадкодавця.

Сам факт реєстрації місця проживання відповідачів за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідачі є спадкоємцями та прийняли спадщину після померлого ОСОБА_3 .

Крім того, на виконання ухвали суду Першою Краматорською державною нотаріальною конторою надано лист від 29.11.2023 року, згідно якого повідомлено, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 не відкривалась (а.с.218).

Відповідачем ОСОБА_1 на підтвердження доводів щодо не проживання на момент смерті батька за місцем реєстрації до суду надано свідоцтво про шлюб з ОСОБА_5 , виданим 03.03.2007 року, свідоцтво про народження доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , медичну картку та виписку з історії розвитку дитини, в яких місцем проживання дитини зазначена адреса: АДРЕСА_3 (а.с.205-208).

Натомість, представником позивача не надано суду жодних доказів того, що відповідачі на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 дійсно постійно фактично проживали з останнім, з матеріалів справи вбачається, що спадщина після смерті останнього відповідачами не приймалась, у зв`язку з чим суд вважає твердження позивача недоведеними.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статями 12, 13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищенаведеного, позивачем у справі не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76, 81 ЦПК України на підтвердження того, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями ОСОБА_3 та прийняли спадщину після його смерті, оскільки це спростовується матеріалами справи, а отже і не має підстав стверджувати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували зобов`язання за кредитним договором та мають відповідати за зобов`язаннями померлого ОСОБА_3 і задовольнити вимоги кредиторів останнього.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 295/15702/20.

Правило, передбачено ч. 2 ст. 1282 ЦК України, відповідно до якого встановлено, що задоволення вимог кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку, може бути застосовано виключно у випадку наявності спадкоємців, які прийняли спадщину.

В той же час, судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно.

Тобто, тільки у випадку наявності двох обов`язкових умов, а саме: належних та допустимих доказів щодо існування спадкоємців та прийняття ними спадщини після померлого; встановлення факту відмови спадкоємців здійснити одноразовий платіж в рахунок задоволення вимог кредитора; стане можливим задоволення вимог кредитора шляхом накладення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Оскільки позивачем у справі не доведено, що відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_3 та що вони прийняли спадщину після його смерті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.11.2012 року є недоведеними.

Отже, враховуючи, що позивачем не доведено перед судом факту існування у померлого спадкоємців, факту прийняття ними спадщини, та факту відмови здійснити одноразовий платіж з метою задоволення вимог кредитора, то у задоволенні даної позовної заяви слід відмовити.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по справі підлягають віднесенню на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 356 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя - О.М.Лапченко