Справа № 645/7050/23
Провадження № 2/645/599/24

Р І Ш Е Н Н Я
12 листопада 2024 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,
за участю секретаря судових засідань Ятлової Ю.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Тимошенко Л.В. через підсистему «Електронний суд»звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 27.06.2014 року між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 258.
Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що 27.06.2014р. ОСОБА_1 , уклала шлюб із ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації шлюбів Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 258. Позивач проживала із Відповідачем однією сім`єю. Вели спільне господарство та виконували інші обов`язки як членів подружжя щодо один одного. Від шлюбу в них є двоє дітей син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . сторони вже перебували в шлюбі та розлучалися ще до 2014 року. В 2014 році зареєстрували шлюб повторно і народилася друга дитина- донька, тому намагалися зберегти родину. З перших днів подружнього життя у них була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались та все одно вони неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дітей. Однак, їм це не вдалось. В 2020 році позивач стала донором нирки для відповідача, після чого сімейне життя стало нестерпним, що призвело до остаточного припинення сімейних відносин в 2022 році. На думку позивача ця ситуація із хірургічним втручанням вплинула на психіку відповідача. Звертатися до фахівця за допомогою - чоловік категорично відмовляється. Допомоги на дітей відповідач не надає, діти знаходяться на повному утриманні матері, крім того, відповідач відібрав та користується авто, яке зареєстроване на позивача і використовувалось виключно для потреб сім`ї. Позивач постійно негативно висловлюється в сторону дружини, принижує, нецензурно лається в присутності дітей, проявляє агрессію, намагається маніпулювати та постійно погрожує. Така поведінка чоловіка негативно впливає на психіку не лише позивачки, але і дітей. Враховуючи, що сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Між сторонами відсутні спори з приводу розподілу спільного майна та про утримання дітей оскільки такі питання вирішено в позасудовому порядку. Враховуючи наявність неповнолітніх дітей та небажання Відповідача приймати участь в оформленні розірвання шлюбу Позивач звернулася із позовом до суду про його розірвання.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 19 грудня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.
19.01.2024 від відповідача ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Моргун Н.І. електронною поштою та через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якому відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та заперечує проти його задоволення. Доводи, які вказані в позові відповідач вважає безпідставними, абсурдними та надуманими. Крім того, на думку відповідача, позов не відповідає вимогам для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України, так як не відноситься до малозначних справ, в силу того, що порушуються права та інтереси неповнолітніх дітей, про що відповідачем буде подаватись зустрічний позов, а також немає домовленості та згоди на це сторін взагалі. Досудового врегулювання з цих питань не проводилося. Докази взагалі відсутні, лише, голослівні звинувачення та цинічний наклеп у бік відповідача і не більше того. Ніде в позові взагалі не вказано, що до початку повномасштабного вторгнення 24 лютого 2022 року, подружжя жило звичайним життям у своєму помешканні, займалося звичайними сімейними справами та виховувало дітей. Кожен день, відповідач як батько та чоловік відвозив дітей до платної школи, а дружину на роботу, а потім забирав їх додому, спільна робота по господарству, приготування їжі та інше. На початку вторгнення, родина 9 березня 2022 року (про що стоїть штамп митної служби України в закордонних паспортах) в повному складі була вимушена виїхати за кордон на власному автомобілі зібравши всі необхідні речі. Кінцевим пунктом призначення виявилася Швейцарська конфедерація. Там нам надали окреме житло та діти пішли до школи.
У 2020 році позивач стала донором нирки. Ця процедура відбулася в місті Стамбул (Туреччина), в клініці та в добровільному порядку з боку позивача в силу щирих почуттів подружжя та намагання зберегти родину та батька неповнолітніх дітей. Перед операцією було проведено всі юридичні процедури, робота з психологом та з фіксуванням факту добровільної згоди на відеозапис для МВД та міністерства охорони здоров`я Туреччини в присутності двох свідків-лікарів з боку клініки. В подальшому, після вдалої операції, подружжя неодноразово спільно відвідувало клініку для необхідної подальшої реабілітації відповідача та консультації зі спеціалістами з придбанням необхідних медикаментів. Посилання позивача на вплив хірургічного втручання на психіку відповідача є хибними та принизливими, які не підтверджені жодним належним доказом. На думку відповідача це цинічний шантаж та наклеп, що вводить суд в оману, та намагання вплинути на прийняття рішення. Жодних доказів цього Позивач не надав та взагалі такого факту не існувало. Є лише факт того, що відповідач після реабілітації та постійного фізичного болю повернувся до повноцінного життя, вийшов на роботу та і далі підтримував родину, проживаючи разом та займався вирішенням поточних питань та проблем.
Також, відповідач не погоджується з твердженням позивача про припинення шлюбних відносин в 2022 році. Це повністю не відповідає дійсності. Весь цей час з початку 2022 року та до виявлення відповідачем у кінці жовтня 2023 року факту зрад з боку Позивача у Швейцарії, родинні відносини носили свій звичайний характер. Після виявлення зрад, стосунки погіршилися, але відповідач намагався зберігати родину заради всього що пройшли та дітей. Як і раніше, відповідач сплачував за рахунками, які надходили у їх адресу, сплачував за житло, страхування життя, електрика, інтернет, продукти харчування, за якими вони, до речі їздили всією родиною (касові чеки та виписки з карткового рахунку банку є в наявності при необхідності). Більше того, у наявності у відповідача є копія електронного листа зі скриньки позивача, в якому вона просить сплатити їх спільне житло за житло за січень 2024 року та страхування для неї, бо він є її чоловіком. Находячись у Швейцарії відповідач офіційно працевлаштувався за контрактом на роботу з 1 березня 2023 року де і працював до 22 грудня 2023 року.. Вся допомога з боку держави була припинена повністю. Позивач до цього часу так і не знайшов роботу та не працює. Відповідач за рахунок своєї заробітної з 1 березня 2023 року сплачував оренду квартири у розмірі 1480 швейцарських франків (еквівалент 60 000 грн) кожен місяць, також, за свій рахунок щомісяця сплачував обов`язкове страхування життя та здоров`я в розмірі 800 швейцарських франків (еквівалент 32 000 грн), а з серпня місяця 1200 швейцарських франків та інші витрати. Перед початком зими для дітей була придбана зимова одежа та зимове взуття. Всі оплати проводилися з особистої зарплатної картки відповідача в швейцарському банку.
Крім того відповідач зазначає, що висловлювання щодо відсутності допомоги з боку чоловіка безпідставне, оскільки відповідач під час візиту до Харкова сплатив 11 жовтня 2023 року борг за навчання сина в приватній школі в сумі 9000 грн., який виник за попередній період навчання, та який не був погашений позивачем влітку, а саме в липні 2023 року, коли він був у Харкові з особистих питань. Крім того, відповідач зі своєї карти сплатив заборгованість у сумі 21 500 грн. за комунальні платежі по квартирі, в якій сторони мешкали разом, та яка є їх спільною власністю, що була придбана до реєстрації шлюбу в рівних долях. Син ОСОБА_5 є інвалідом 3 групи з дитинства і розлучення вплине на його психологічний стан, наразі від сильних переживань він вже став дуже дратівливим, дуже розлючений на свою матір за її аморальну поведінку в родині по відношенню до батька та дітей, бо вона взагалі перестала приділяти їм уваги та весь час не знаходилася дома, а проводила час з інших чоловіком. Після виявлення фактів зради з боку позивача-дружини, відповідач вирішив поїхати до України та чекати повернення родини там. Разом з ним, вирішив виїхати і син ОСОБА_6 . Позивач без вагань надала письмову згоду на це у міграційній службі. 25 грудня 2023 року відповідач разом із сином повернулися в Україну. Відразу після повернення, сина було зараховано до 10 класу Харківської приватної спеціалізованої школи 1-3 ступенів «Харківський колегіум» Харківської області.Відповідач вказує, що зараз він займається питанням додаткових платних занять для дитини з предметів, які будуть необхідні для складання державних іспитів у випускному класі, а саме українська мова, математика, англійська мова. На даний час він не працюю, займається питаннями освіти сина та його вихованням. На його утриманні ще знаходяться його літні батьки, з якими він мешкає разом, тому розлучення погіршить становище дітей як у фізичному так і моральному плані. Після повернення в Україну відповідача, позивач окрім грошей, які почав отримувати з відповідних джерел, ще й отримує фінансову допомогу від Червоного хреста у Швейцарії. Про що вона письмово повідомила відповідача електронною поштою зі своєю поштової скриньки, яка була вказана в реквізитах позову. Розмови про скрутне фінансове становище та відсутність допомоги наразі взагалі недоречні. На даний час не врегульоване питання розподілу дітей та правового режиму знаходження дітей. Син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (15 років) вирішив самостійно, що залишається з батьком та повернувся до України, мати не заперечувала та підписала письмовий дозвіл у присутності уповноваженого представника міграційної служби Швейцарії. Доньку ОСОБА_4 14.07.2014 року, Позивач залишила на власний розсуд із собою, та на даний час обмежила її спілкування з відповідачем, що наносить дитині, її рідному брату та батьку неймовірних психологічних страждань, бо до цього в нас були близький постійний родинний зв`язок, який вони підтримували кожен день. Всі дзвінки на телефон доньки та повідомлення залишаються без уваги. Причина в тому, що дитина обмежена у користуванні особистим телефоном, донька не має можливості поспілкуватися із родичами, що є приводом для окремого провадження щодо правового вирішення питання усунення перешкод у спілкуванні з дитиною з одночасним зверненням до органів міграційної служби та поліцій Швейцарської конфедерації із заявою про поміч у вирішення цього питання. В зв`язку з чим, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
19.01.2024від відповідача ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Моргун Н.І. надійшла зустрічна позовна заява, згідно якої відповідач просить зобов`язати відповідачку ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні з дочкою та надати ОСОБА_4 можливість вільно спілкуватися у вільний від школи час з Позивачем за допомогою засобів зв`язку.
12.02.2024 від позивача ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тимошенко Л.В. через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення по справі, згідно яким позивач вказує, що відповідачем, через свого представника подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позовні вимоги не визнає та просить суд надати строк на примирення. Також до суду подано зустрічну позовну заяву, яку позивач не визнає та повідомляє, що перешкод спілкування з дитиною немає, відповідач в будь-який час спілкується з дитиною, що підтверджується скрінами телефону доньки, а коли вона не відповідає на дзвінок, то батько починає залякувати та погрожувати. Позивач зазначила, що подане клопотання та зустрічний позов є лише затягуванням процесу та психологічний тиск на позивача. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Також позивач вказала, що незважаючи на те, що сторони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, вона жодного разу не була проти спілкування батька з дітьми, навпаки дітям говорить, що батько, незважаючи на його характер- їх любить.
15.04.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Моргун Н.І. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції в системі відеоконференцприйому «EasyCon» з використанням електронної адреси позивача.
16.04.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Моргун Н.І. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні з боку матері та визначення місця проживання дітей. 08 липня 2024 року через систему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Моргун Наталії Ігорівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, датоване 10.07.2024 року, про проведення судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 08.07.2024 відмовлено представнику відповідача адвокату Моргун Наталії Ігорівни у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та роз`яснено представнику відповідача адвокату Моргун Наталії Ігорівни, що відмова у задоволенні клопотання не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
09.07.2024 від позивача ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тимошенко Л.В. надійшла заява, згідно якої сторона позивача просить розглянути позовну заяву про розірвання шлюбу та ухвалити рішення без участі сторони позивача. Стосовно поданих клопотань відповідачем заперечують, вважають це зловживанням процесуальними правами, а також просили розглянути подане клопотання щодо повернення зустрічного позову- без їх участі. Що стосується примирення - не можливо, так як після подання позову про розірвання шлюбу, відповідач заблокував телефонний номер позивача і спілкується лише з дитиною. Позивач наполягає на розірванні шлюбу.
26.07.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Моргун Н.І. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції в системі відеоконференцприйому «EasyCon» з використанням електронної адреси позивача.
Ухвалою суду від 26.07.2024клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Моргун Н.І. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції задоволено.
Ухвалою суду від 06.08.2024 у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні з боку матері - відмовлено та повернуто позов позивачеві.
06.08.2024 в судовому засіданні розглянуто клопотання представника відповідача адвоката Моргун Наталії Ігорівни про надання строку на примирення та Ухвалою суду від 06.08.2024було надано сторонам строк для примирення у вигляді трьох місяців.
12.11.2024 від представник відповідача ОСОБА_2 ,адвоката Моргун Н.І., надійшла заява, що після надання судом строку для примирення, примирення не відбулося. З боку відповідача було здійснено всіх можливих заходів щодо збереження сім`ї та підтримання родинних зв`язків між всіма її членами. ОСОБА_1 , як позивач та мати, навпаки ігнорувала це спілкування, як і раніше не приймала участі у спілкуванні навіть із сином, взагалі не приймала участі у його вихованні, забезпеченні його потреб, як дитини-інваліда та не цікавилася його фізичним та моральним станом, який після повернення із-за кордону, де проживав разом із матір`ю та своєю молодшою сестрою, залишився жити разом з батьком на його повному утриманні. Відповідач вказав, що позивач продовжує вести аморальний спосіб життя. На даний час, на думку відповідача, більше немає підстав для збереження родини. На підставі вищевикладеного, враховуючи подальшу недоцільність слухання справи, відповідач визнає позов та просить його задовольнити.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 таадвокат Тимошенко Л.В. не з`явилися в матеріалах справи є заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, надала відповідні пояснення та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
У судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 ,адвокат Моргун Н.І., не з`явилася, 12.11.2024 надала суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності сторони відповідача.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав:
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 червня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 258, свідоцтво серії НОМЕР_1 видане повторно від 27.06.2014 року.
Від шлюбу у сторін народилося двох дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Наданий строк на примирення позитивних результатів не дав.
Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї за неможливе.
Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Суд, з`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.
Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернення з даною позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. сплаченого при поданні позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 111, 112, 114 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 141, 142, 206, 247, 258-259, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 27 червня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 258.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 13.11.2024 року.

Головуючий суддя -