ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/31971/23

Провадження № 22-ц/4820/585/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2024 року (суддя Павловська А. А.) у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

30 листопада 2023 року Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, звертаючись до суду із вказаним позовом зазначало, що за заявою відповідачки була призначена державна соціальна допомога дитині померлого годувальника на сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 31.01.2019 по 13.10.2031. ОСОБА_1 не повідомила управління, що померлий ОСОБА_3 не є батьком її сина, що призвело до неправомірного нарахування та виплати коштів у розмірі 92234,29 грн за період з 31.01.2019 по 30.04.2023.

Безпідставно набуті кошти позивач просив стягнути з відповідачки.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради надміру виплачені кошти у розмірі 92234,29 грн і судовий збір у сумі 2684,00 грн.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Суд не взяв до уваги те, що посадові особи управління зобов`язані перевіряти документи та інформацію, надані заявником, на предмет її відповідності вимогам діючого законодавства і на предмет наявності підстав для виплат. Відповідальність особи, яка безпідставно отримала соціальну допомогу, настає у випадку її умисних дій. Зазначає, що добросовісно помилялась щодо необхідності зазначення додаткових відомостей про проведення державної реєстрації народження сина відповідно до частини 1 статті 135 СК України. Суд неправомірно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявності її клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У відзиві Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про неправомірність розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження є необґрунтованими.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.12.2023 відкрито провадження у справі № 686/31971/23. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення сторін (а. с. 21).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.12.2023 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідає вимогам статей 13, 274 ЦПК України.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що при поданні заяви про призначення державної соціальної допомоги ОСОБА_1 надала недостовірні відомості, що призвело до неправомірного нарахування та виплати коштів, а тому такі кошти підлягають поверненню.

Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Установлено, що 14.10.2013 у відповідачки (на той час ОСОБА_4 ) народився син ОСОБА_5 . Батьком дитини записаний ОСОБА_6 за заявою матері в порядку частини 1 статті 135 СК України.

10.07.2014 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, відповідачка змінила прізвище на ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 19 від 17.05.2016 вбачається, що відповідно до частини 3 статті 147 СК України в актовий запис про народження за заявою матері 05.04.2016 були внесені зміни прізвища малолітньої дитини, а саме прізвище ОСОБА_8 змінено на ОСОБА_7 та зміни прізвища батька ОСОБА_8 на ОСОБА_7 і матері ОСОБА_8 на ОСОБА_7 .

05.04.2016 відповідачці видано повторне свідоцтво про народження, в якому зазначено прізвище дитини ОСОБА_2 , батько дитини ОСОБА_3 , мати ОСОБА_9 .

На підставі заяви ОСОБА_9 від 04.02.2019 Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради призначило державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 31.01.2019 по 13.10.2031.

У березні 2023 року ОСОБА_9 звернулася до управління праці та соціального захисту населення з проханням видачі довідки про перебування на обліку її сина як дитини померлого годувальника. Під час опрацювання звернення було встановлено, що ОСОБА_10 не являється батьком ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що зв`язку з поданням ОСОБА_1 недостовірної інформації за період з 31.01.2019 по 30.04.2023 були надміру виплачені кошти у сумі 92234,29 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю» (далі Закон № 1727-IV) громадяни України, які є дітьми померлого годувальника або досягли віку, встановленого статтею 1 цього Закону, і не мають права на пенсію, або є особами з інвалідністю і не мають права на пенсію по інвалідності або державну допомогу у зв`язку з інвалідністю та постійно проживають на території України, мають право на державну соціальну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Державна соціальна допомога згідно із цим Законом призначається особі, яка є дитиною померлого годувальника або досягла віку, встановленого статтею 1 цього Закону, та не мають права отримувати у зв`язку з цим пенсію відповідно до закону, або визнана особою з інвалідністю у встановленому порядку (пункт 1 статті 4 Закону № 1727-IV).

Згідно з частинами 1-3 статті 5 Закону № 1727-IV державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державна соціальна допомога на догляд призначаються з дня звернення за допомогою, дитині померлого годувальника - до досягнення 18 років. Дітям померлого годувальника, які навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої чи вищої освіти (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), державна соціальна допомога призначається до закінчення ними закладів освіти, але не довше ніж до досягнення 23 років, а дітям-сиротам - до досягнення 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Відповідно до статті 14 Закону № 1727-IV одержувачі державної соціальної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають державну соціальну допомогу, про обставини, що можуть вплинути на умови призначення державної соціальної допомоги та її виплату. У разі невиконання цього обов`язку та одержання у зв`язку з цим зайвих сум державної соціальної допомоги одержувачі повинні відшкодувати органам, що призначають державну соціальну допомогу, надміру виплачені суми.

Суми державної соціальної допомоги, надміру виплачені одержувачу державної соціальної допомоги внаслідок зловживань з його боку (подання документів з неправдивими даними, неподання відомостей про зміну у складі сім`ї, про працевлаштування), стягуються на підставі рішень органів, що призначають державну соціальну допомогу (частина 1 статті 15 Закону № 1727-IV).

Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 264 від 08.04.2020 «Про деякі питання надання державної соціальної допомоги» (далі - Постанова № 264) особи, яким виплачується державна соціальна допомога, зокрема, допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, інформують орган соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на визначення права та розміру допомоги, шляхом надсилання письмового звернення поштою, за допомогою засобів електронного зв`язку (електронне звернення) чи телефонного зв`язку.

Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються отримувачем допомоги самостійно. У разі неможливості добровільного повернення виплачених сум державної соціальної допомоги, такі кошти стягуються у судовому поряду (пункт 2 Постанови № 264).

Відповідно до положень частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідачка, подаючи заяву про призначення державної соціальної допомоги, мала на меті навмисно подати недостовірні відомості або приховати відомості, що вплинули на призначення допомоги.

Зміни в актовий запис про народження сина ОСОБА_1 були внесені у травні 2016 року. Заява про призначення державної соціальної допомоги з документами подавалися у лютому 2019 року.

В свою чергу, Управління праці та соціального захисту населення в межах своїх повноважень, визначених Положенням, при отриманні заяви про призначення допомоги не було позбавлено можливості перевірити документи та інформацію, надані заявницею, на предмет відповідності їх вимогам діючого законодавства і наявності підстав для відповідних виплат.

З урахуванням викладених вище обставин справи та норм матеріального права, колегія суддів вважає, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтвердили факт зловживання чи недобросовісності ОСОБА_1 при поданні заяви про призначення державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника, внаслідок чого їй надміру виплачено кошти у сумі 92234,29 грн.

Тому відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради виплачених коштів і слушними є доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови в позові.

Не врахувавши вказані обставини і норми чинного законодавства, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про обґрунтованість позову і його задоволення.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

У зв`язку з відмовою в позові і звільненням відповідачки від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі ухвали Хмельницького апеляційного суду від 31 січня 2024 року, судовий збір у сумі 4026 грн відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України необхідно стягнути з позивача.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради (місцезнаходження вул. Проскурівського підпілля, 32, м. Хмельницький, ІК ) на користь держави судовий збір у сумі 4026 грн (чотири тисячі двадцять шість грн).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 29 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта