КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 372/2036/22 Головуючий у суді першої інстанції - Сташків Т.Г.
Номер провадження № 22-ц/824/4960/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Сукач О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 26 вересня 2023 року у справі за позовом Заступника керівника Київської обласної прокуратури, в інтересах Української міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , Київська обласна державна адміністрація, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Обухівська районна державна адміністрація Київської області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, яку мотивував тим, що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :06:014:0047, площею 0,12 га, що знаходиться в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області. Заборонено ОСОБА_1 та будь-яким фізичним та юридичним особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :06:014:0047.

Однак, заявник вважає, що підстави для забезпечення позову відпали, оскільки у судовому порядку в межах справи №372/4154/18 постановою Київського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року встановлено дійсність розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 07 квітня 2008 року №506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області», за яким надавалася у приватну власність, у тому числі, спірна земельна ділянка з кадастровим номером: :06:014:0047.

Таким чином, на думку ОСОБА_1 , правові підстави для збереження заходів забезпечення позову відсутні, що в протилежному випадку матиме наслідком порушення його права на мирне володіння майном.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 26 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на ті ж обставини, що і в заяві про скасування заходів забезпечення позову. А також наголошує, що змінились обставини, що зумовили застосування заходів забезпечення, а тому суд першої інстанції мав скасувати накладений арешт на майно, що належить ОСОБА_1 .

Відтак, апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

При апеляційному розгляді справи прокурор Лук`янчук А.В. заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , пояснення прокурора Лук`янчук А.В., вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, мотивував своє рішення тим, що обставини щодо встановлення в судовому порядку в межах справи №372/4154/18 дійсності розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 07 квітня 2008 року №506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області», за яким надавалася в тому числі у приватну власність спірна земельна ділянка з кадастровим номером: :06:014:0047, не є правовою підставою для скасування заходів забезпечення позову в даній справі №372/2036/22.

Суд зауважив, що заходи забезпечення позову застосовані саме в межах справи №372/2036/22, розгляд якої наразі не завершений. При цьому, ухвалення судового рішення в іншій справі не є такою зміною обставин, що спричинили застосування заходів забезпечення позову в даній справі. У зв`язку з цим, посилання заявника на установлені в межах іншої справи обставин в якості підстави для скасування заходів забезпечення позову фактично направлені на вирішення цього спору по суті, а не на встановлення підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Суд також вказав, що враховуючи, що розгляд даної справи не завершений, судове рішення по суті не прийнято, а, отже, й потреба у заходах забезпечення позову, вжитих ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року, не відпала, підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі №372/2036/22 є повернення спірної земельної ділянки, а саме земельної ділянки з кадастровим номером: :06:014:0047, площею 0,12 га, що знаходиться в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року було задоволено заяву прокурора Обухівської окружної прокуратури Курінного С.О. про забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :06:014:0047, площею 0,12 га, що знаходиться в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області, а також заборонено ОСОБА_1 та будь-яким фізичним та юридичним особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :06:014:0047.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до положень статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Так, подаючи заяву про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року, ОСОБА_1 посилається на те, що в ході розгляду іншої судової справи №372/4154/18 постановою Київського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року встановлено дійсність розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 07 квітня 2008 року №506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області», за яким надавалася у приватну власність, у тому числі, спірна земельна ділянка з кадастровим номером: :06:014:0047. Таким чином, на думку ОСОБА_1 , правові підстави для збереження заходів забезпечення позову відсутні, що в протилежному випадку матиме наслідком порушення його права на мирне володіння майном.

Апеляційний суд критично оцінює вказані доводи апелянта, оскільки як правильно зазначив суд першої інстанції, ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року було вжито заходи забезпечення позову саме у справі №372/2036/22 й розгляд даної справи ще не завершено, рішення по суті спору не ухвалено.

Таким чином, встановлені обставини у справі №372/4154/18 не можуть слугувати підставою для скасування заходів забезпечення позову, вжитих у справі №372/2036/22. Потреба у заходах забезпечення позову не відпала й на даний момент є актуальною.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, заявлені заходи забезпечення позову в повній мірі відповідають обставинам справи й підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 26 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 29 лютого 2024 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О. Фінагеєв