Справа № 288/2144/21
Провадження № 22-ц/801/651/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Большакова Т. Б.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 рокуСправа № 288/2144/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 288/2144/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 жовтня 2023 року, постановлену у складі судді Большакової Т. Б. у залі суду, повний текст якої складено 09 жовтня 2023 року,

встановив:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дій адвоката протиправними та зобов`язання повідомити Бердичівський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про обставини припинення надання безоплатної правової допомоги.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 жовтня 2023 року закрито провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Роз`яснено позивачу, що у зв`язку з закриттям провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наявне рішення, що набрало законної сили, ухвалене між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У листопаді 2023 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Житомирського апеляційного суду від 10 листопада 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Борисюк Р. М., судді: Троянська Г. С., Павицька Т. М.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали, відкрито апеляційне провадження у справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду на 30 січня 2024 року о 12:00 год з повідомленням сторін.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 29 січня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Борисюка Р. М., Павицької Т. М., Трояновської Г. С. відмовлено. Заяви суддів Борисюка Р. М., Павицької Т. М., Трояновської Г. С. про самовідвід у цій цивільній справі задоволено. Справу передано на новий автоматизований розподіл для визначення складу суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Житомирського апеляційного суду від 29 січня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Коломієць О. С., судді: Галацевич О. С., Талько О. Б.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 30 січня 2024 року заяви суддів Коломієць О. С., Талько О. Б., Галацевич О. М. про самовідвід задоволено, справу передано на новий автоматизований розподіл для визначення складу суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Житомирського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Шевчук А. М., судді: Григорусь Н. Й., Микитюк О. Ю.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року заяву судді Шевчук А. М. про самовідвід задоволено, справу передано на новий автоматизований розподіл для визначення складу суду.

Розпорядженням в. о. голови Житомирського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року цю справу передано на розгляд до Вінницького апеляційного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 15 лютого 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 лютого 2024 року справу прийнято до провадження та призначено до апеляційного розгляду на 29 лютого 2024 року 09:00 год з повідомленням сторін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі;

оскаржувана ухвала є такою, що створює перешкоди у доступі до правосуддя;

предмет та підстави позову у цій справі є відмінними від предмету і підстав позову у справі № 288/651/19;

у справі № 288/2144/21 предметом позову є встановлення факту порушення зобов`язань, а у справі № 288/651/19 визнання неправильною відмову адвоката надати своєчасну безоплатну вторинну правову допомогу.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Яковенко А. В. в інтересах ОСОБА_2 указує, що:

ухвала є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;

у цивільній справі № 288/651/19 набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

предмет та підстави позову у цій справі та у справі № 288/651/19 є тотожними;

заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (mutatis mutandis п.33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», п.53 рішення ЄСПЛ від 08квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).

Пред`явлення позову (заяви) - це процесуальна дія, яка має здійснюватися у порядку, передбаченому ЦПК України.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Частиною третьої статі 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити, зокрема, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі встановлені статтею 255 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Указана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який уже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи з самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили чи ухвали суду про закриття провадження у справі, постановленої між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

У тих випадках, коли справа вирішена судом або сторони розпорядилися своїми правами певним чином і суд затвердив ці дії, повторне звернення до суду не допускається. Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов`язана з виключністю судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, для застосування указаної підстави для закриття провадження у справі, необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: 1 - тотожних сторін спору, 2 - тотожного предмета позову, 3 - тотожної підстави позову.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Тобто позови повинні співпадати за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У справі, що переглядається, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дій адвоката протиправними та зобов`язання повідомити Бердичівський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про обставини припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги.

10 червня 2023 року ОСОБА_3 шляхом поштового зв`язку подав до суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив:

визнати його право на якісну та в необхідному обсязі професійну правничу допомогу;

визнати його право на складення професійним адвокатом процесуальних документів;

визнати обов`язок адвоката Омельчука В. О. надати йому якісну та в необхідному обсязі безоплатну правову допомогу у виді здійснення представництва його інтересів у національних судах, а також у виді складання документів процесуального характеру;

визнати обов`язок ОСОБА_2 протягом однієї доби повідомити Бердичівський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про виникнення підстав для припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги та, за наявності підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 23 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» скласти правовий висновок;

зобов`язати ОСОБА_2 скласти правовий висновок про припинення надання послуг 22 березня 2018 року та подати його Центру разом з повідомленням про обставини припинення безоплатної вторинної правової допомоги;

визнати порушеним його право на правові послуги адвокатом Омельчуком В. О.;

визнати протиправною бездіяльністю ОСОБА_2 факт неявки без поважних причин в судове засідання 12 квітня 2018 року;

визнати фальшивістю поширену адвокатом Омельчуком В. О. недостовірну інформацію щодо того, що йому не було відомо про судове засідання 12 квітня 2018 року;

визнати протиправною бездіяльністю адвоката Омельчука В. О. факт нескладення процесуальних документів, зокрема скарг на основне і додаткове рішення у справі № 288/1256/17;

визнати протиправним припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокатом Омельчуком В. О. без наказу Бердичівського центру з надання безоплатної правової допомоги;

зобов`язати ОСОБА_2 надіслати Бердичівському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги повідомлення про виникнення 22 березня 2018 року підстав для припинення ним послуг.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у цивільній справі № 288/651/19, за наслідками розгляду якої ухвалено рішення Брусилівським районним судом Житомирської області від 18 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року та постановою Верховного Суду від 05 квітня 2021 року, було розглянуто позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання неправомірною відмову адвоката у наданні якісної та своєчасної правової допомоги.

Відтак позови у справі, що переглядається та справі № 288/651/19 є тотожними лише за складом учасників цивільного процесу та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 540/406/19, від 22 травня 2019 року у справі № 640/7778/18, від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17, зроблено висновок, що:

«закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення».

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Отже спір у цій справі виник між тими ж сторонами, проте матеріально-правові вимоги (предмет позову) цього позову не є тотожними вимогам у справі № 288/651/19, а тому місцевий суд не мав визначених процесуальним законом підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Підсумовуючи викладене, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій адвоката протиправними та зобов`язання повідомити Бердичівський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про обставини припинення надання безоплатної правової допомоги є помилковим, тому ухвалу слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвала про закриття провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційним судом не вирішувався спір по суті заявлених позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 жовтня 2023 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Світлана КОПАНИЧУК

Віталій ОНІЩУК