справа № 694/2320/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження в справі

11.11.2024 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Смовж О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Блискавки А.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» представник позивача Задорожний Антон Геннадійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В провадженні Звенигородського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за вказаним позовом.

06 листопада 2024 року через електронний суд від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі, у якій, посилаючись на п.2 ч.1 ст.255 ЦПК (відсутній предмет спору), просять суд закрити провадження у справі, а також повернути з державного бюджету на рахунок АТ «Універсал Банк» сплачений судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про день,час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19), від 31 липня 2023 року (справа №335/8285/22).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Із змісту поданої представником позивача заяви про закриття провадження у справі не зрозуміло, чи був відсутній спір на момент подачі позову до суду, або які обставини призвели до зникнення такого предмету, що унеможливлює закриття провадження у справі саме через відсутність предмету спору. При цьому, суд вважає, що заява представника позивача про закриття провадження у справі фактично є заявою про відмову позивача від позову.

З практики ЄСПЛ випливає, що у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу juranovitcuria.Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 08.06.2021 року по справі №662/397/15-ц.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що позивачем не конкретизовано підстави закриття провадження у справі, а зазначено лише - через відсутність предмету спору, суд вважає, що закриття провадження у справі через відсутність предмету спору неможливе, а заява представника позивача від 17.10.2024 фактично є заявою про відмову від позову, тому з урахуванням класичного принципу jura novit curia, вважає за можливе задовольнити заяву позивача про закриття провадження у справі, проте із застосуванням положень п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Про закриття провадження у справі суд, в силу вимог ч.2 ст.255 ЦПК України, постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

З платіжної інструкції №CF _84798 від 20 серпня 2024 року вбачається, що АТ «Універсал Банк» за подання до Звенигородського районного суду Черкаської області позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 гривень.

У частині першій ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромдо початку розгляду справи по суті закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову, і така відмова визнана судом, заява про повернення судового збору підлягає частковому задоволенню, а саме: позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись статями 13, 182, 142, 255, 259, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Акціонерного товариства «Універсал банк» представник позивача Задорожний Антон Геннадійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України.

Повернути Акціонерному товариству «Універсал банк», 50 відсотків судового збору, сплаченого згідно платіжної інструкції №CF _84798 від 20 серпня 2024 року, що становить 1 514,00 грн.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складено та підписано суддею 11.11.2024.

Суддя Смовж О.Ю.