Справа № 344/711/24
Провадження № 2/344/1440/24
У Х В А Л А

14 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняк Т.М., ознайомившись із заявою адвоката Головатюка Івана Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики грошей, -

В С Т А Н О В И В:

15.01.2024 до суду надійшла позовна заява адвоката Головатюка Івана Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики у розмірі 2 071 442,14 (два мільйони сімдесят одна тисяча чотириста сорок дві гривні 14 копійок).

13.03.2024 представник позивача подав заяву про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку площею 0,0994 га, кадастровий номер: :08:003:0763, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040; однокімнатну квартиру загальною площею 39,81 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; двокімнатну квартиру загальною площею 43,5 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії відносно вищевказаного нерухомого майна, яке належить йому на праві власності, які спрямовані на відчуження такого майна або передачі його в іпотеку.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову заявник покликається на те, що відповідно до Договору позики грошей від 30.11.2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Тимощук Н.М. та зареєстровано в реєстрі за номером 251, ОСОБА_1 передав у позику ОСОБА_2 , а останній отримав грошові кошти в сумі 422944,50 грн. (чотириста двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок чотири гривні 50 копійок), що в еквіваленті становить 15000,00 доларів США (п`ятнадцять тисяч доларів США 00 центів) за курсом НБУ на день підписання договору (1 дол. США = 28,1963 грн.). Зазначені кошти позичальник ОСОБА_2 згідно пункту 3 Договору позики № 251 зобов`язаний був повернути ОСОБА_1 готівкою до 13 листопада 2021 року, однак, покладені на нього зобов`язання за Договором позики № 251 не виконав та не повернув позичені кошти до 13 листопада 2021 року. Також, 30.11.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики грошей, який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Тимощук Н.М. та зареєстровано в реєстрі за номером 248, згідно якого ОСОБА_1 передав у позику ОСОБА_2 , а останній отримав грошові кошти в сумі 845889,00 грн. (вісімсот сорок п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 00 копійок), що в еквіваленті становить 30000,00 доларів США (тридцять тисяч доларів США 00 центів) за курсом НБУ на день підписання договору (1 дол. США = 28.1963 грн.). Зазначені кошти позичальник ОСОБА_2 згідно пункту 3 Договору позики № 248 зобов`язаний був повернути ОСОБА_1 готівкою до 13 листопада 2022 року, однак покладені на нього зобов`язання за Договором позики № 248 не виконав та не повернув позичені кошти до 13 листопада 2022 року.

Як зазначається у заяві, разом з позовною заявою 15.01.2024 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.01.2024 по справі № 344/711/24 відмовлено у задоволенні даної заяви. На ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.01.2024 по справі №344/711/24 в інтересах позивача його представником адвокатом Головатюком І.М. було подано апеляційну скаргу. 07 березня 2024 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2024 року залишено без змін. Процесуальна можливість оскарження ухвали у касаційному порядку відсутня. Таке обмеження не позбавляє учасника справи на повторне звернення із заявою про забезпечення позову до суду першої інстанції за наявності для цього підстав (Постанова ВП ВС від 15.09.2020 по справі № 753/22860/17).

Представник позивача, користуючись правом, яке надане чинним законодавством, після відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики грошей подає заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу, із забороною вчиняти відносно даного майна дії спрямовані на відчуження такого майна та передачі його в іпотеку та вказує, що крім обставин, які були зазначені у заяві про забезпечення позову, поданій разом з позовною заявою від 15.01.2024, з`явилися нові обставини, які підлягають врахуванню при розгляді заяви про забезпечення позову та безпосередньо впливають на прийняття судового рішення.

Згідно розрахунку, загальна сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договорами позики складає 2 071 442,14 (два мільйони сімдесят одна тисяча чотириста сорок дві гривні 14 копійок) з яких:

- 572 884,5 грн. (п`ятсот сімдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири гривні 50 копійок) заборгованість за основною сумою боргу за договором позики № 251;

- 199 985,06 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 06 копійок) інфляційні нарахування за час прострочення боргу за договором позики № 251;

- 37 337,60 грн. (тридцять сім тисяч триста тридцять сім гривень 60 копійок) нараховані проценти (3% річних) від суми боргу за договором позики № 251;

- 1 145 769 грн. (один мільйон сто сорок п`ять тисяч сімсот шістдесят дев`ять гривень) заборгованість за основною сумою боргу за договором позики № 248;

- 75 163,89 грн. (сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три гривні 89 копійок) інфляційні нарахування за час прострочення боргу за договором позики № 248;

- 40 302,09 грн. (сорок тисяч триста дві гривні 09 копійок) нараховані проценти (3% річних) від суми боргу за договором позики № 248.

На думку ОСОБА_1 існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки ОСОБА_2 перестав контактувати з ОСОБА_1 та злісно ухиляється від виконання своїх зобов`язань.

Окрім того ОСОБА_2 є відповідачем по справі № 909/929/23, яка розглядалася Господарським судом Івано-Франківської області про стягнення заборгованості за договором відповідального зберігання в сумі 769 752 грн. 36 коп.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_2 на праві приватної власності належать: земельна ділянка площею 0,0994 га, кадастровий номер: :08:003:0763, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040; однокімнатна квартира загальною площею 39,81 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; двокімнатна квартира загальною площею 43,5 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Заявник просить застосувати забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно боржника, з забороною відчужувати таке майно та укладати відносно нього договори іпотеки.

Представник позивача покликається на те, що ОСОБА_2 є боржником перед ТОВ «КРГ» внаслідок порушення ним господарських зобов`язань та відносно нього відкрито виконавче провадження про стягнення коштів за рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2023 по справі № 909/929/23 у значній сумі, а саме: 732 546 грн. 22 коп. Враховуючи, що ОСОБА_2 не сплачує кошти за виконавчим провадженням, існує велика вірогідність того, що рішення, яке буде прийняте за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики грошей не буде виконуватися, адже наміру повертати такі кошти в останнього немає, також, майно, яке належить на праві власності боржнику може бути продане або передане в іпотеку, а порушене право ОСОБА_1 не буде відновлене.

З огляду на вищезазначене заявник вказує на необхідність застосувати забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно відповідача, з забороною відчужувати таке майно та укладати відносно нього договори іпотеки.

Вивчивши заяву та матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову заявник вказує на те, що існує реальна загроза невиконання в майбутньому рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивача, а тому необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане вище майно відповідача. Ціна позову, про забезпечення якого просить заявник, становить 1 204 400 гривень 00 копійок, а накладення арешту на майно є співмірним із заявленим позовом та буде достатніми для забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Під час вирішення питання про забезпечення позову по суті суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Така позиція також неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема і 17.06.2022 у постанові № 908/2382/21.

Мотиви поданої заяви зводяться до того, що позивач ОСОБА_1 , не маючи доступу до майна відповідача, на яке просить накласти арешт та заборону на його відчуження, не може отримати звіт про оцінку такого майна, оскільки відповідно до вимог законодавства, не є власником (або особою, у якої майно перебуває на законних підставах) майна.

Заявник вказує, що згідно Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» єдиним належним та допустимим доказом на підтвердження вартості нерухомого майна є звіт про оцінку належного відповідачу майна. Згідно Закону замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Зазначена норма унеможливлює подання до суду заявником (позивачем) саме таких доказів як звіт про оцінку майна, адже ОСОБА_1 , відповідно до вимог законодавства, не є власником (або особою, у якої майно перебуває на законних підставах) майна, не має доступу до нього та не може бути замовником звіту про оцінку майна. Тому, при розгляді заяви про забезпечення позову необхідно дотримуватись позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 380/4273/21 (провадження № К/9901/27591/21) де зазначено, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Тобто співмірність у даному випадку розуміється як співвідношення наслідків обох сторін які можуть настати у разу задоволення такої заяви, а не співвідношення ціни позову з вартістю майна.

При цьому суд зауважує, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заявник покликається на неможливість подання до суду заявником саме таких доказів як звіт про оцінку майна, оскільки ОСОБА_1 , відповідно до вимог законодавства, не є власником (або особою, у якої майно перебуває на законних підставах) майна, не має доступу до нього та не може бути замовником звіту про оцінку майна.

Проте для забезпечення суду процесуальної можливості встановити співмірність заявленого виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, заявник може подати суду хоча б якісь докази на підтвердження ринкової вартості належного відповідачу майна, зокрема станом на час звернення до суду.

Відсутність відомостей щодо ринкової вартості вищевказаного нерухомого майна, позбавляє можливості суд вирішити питання про співмірність заявлених позивачем вимог вартості майна, щодо якого представник позивача просить суд застосувати заходи забезпечення позову, відтак заява про забезпечення позову суперечить поняттю співмірності, яке передбачене ч. 3 ст. 150 ЦПК України.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, передбачені законом підстави для задоволення заяви відсутні.

Одночасно слід роз`яснити заявнику його право на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-150,153,157 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Антоняк Т.М.