Справа № 485/2055/23
Провадження №2/485/100/24
РІШЕННЯ

іменем України

29 лютого 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ткаченко Олена Іванівна, до Снігурівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

установив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року адвокат Ткаченко Олена Іванівна, яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулася до суду з вказаним позовом до Снігурівської міської ради, в якому просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на цілий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку загальною площею 0,10 га для обслуговування вказаного житлового будинку після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який доводиться позивачу ОСОБА_1 чоловіком. Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, а саме цілий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка загальною площею 0,10 га для обслуговування вказаного житлового будинку. Зазначає, що після смерті чоловіка вона звернулася до Снігурівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В свою чергу приватний нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори надав постанову про відмову у реєстрації, у зв`язку з невідповідністю прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах. Отже, оскільки за даних обставин справи відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до ст. 392 ЦК України належним способом захисту права позивача є звернення до суду з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Інші процесуальні дії у справі

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 29 грудня 2023 року відкрила провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

У відповідності до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 07 січня 1989 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб 07 січня 1989 року, про складено відповідний актовий запис №2. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « ОСОБА_4 », дружини « ОСОБА_4 ».

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 07 квітня 2016 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №4.

За заявою ОСОБА_1 , 03 червня 2016 року заведено спадкову справу №213/2016 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці відсутні.

Згідно постанови від 22 грудня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законому, у зв`язку з невідповідністю документів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відповідно до довідки №344 від 22.12.2023, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 29 грудня 1987 року по день своєї смерті. За вказаною адресою на момент його смерті проживала та була зареєстрована, а також продовжує проживати на теперішній час дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За даними технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за реєстраційним №175, останній зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 .

За даними витягу з Погосподарської книги №5 на 2016-2023, головою домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок за реєстровим №175 від 27.03.1993, будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 . З даної копії свідоцтва вбачається, що воно зіпсоване.

За даними Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК №008406, останній видано ОСОБА_2 , згідно якого передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 гектарів для обслуговування житлового будинку, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №393.

За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №363218352, 363217079 інформація щодо зареєстрованих прав власності та інших речових прав ОСОБА_2 відсутня, інформація щодо права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , також відсутня.

Щодо належності правовстановлюючих документів спадкодавцю, суд зазначає, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 28 серпня 1967 року, паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 04 квітня 2002 року, картки фізичної особи платника податків, довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ від 19 червня 2015 року, атестата про середню освіту серії НОМЕР_5 виданого 15 червня 1991 року та трудової книжки серії НОМЕР_6 , правильно визначене прізвище спадкодавця « ОСОБА_4 ».

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права

Відповідно до ст. 1216, 1217, 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За змістом ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналіз норм цієї статті дає підстави для висновку, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, серед іншого, видають свідоцтва про право на спадщину.

Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Отже, оформлення спадкових прав з видачею свідоцтва про право на спадщину здійснюють нотаріуси. Суди ж розглядають спори з приводу захисту спадкових прав у разі їх порушення, оспорення чи/та невизнання (частина перша статті 4 ЦПК України) або в разі оскарження особою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (статті 49, 50 Закону України «Про нотаріат»). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. Таким чином, якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена, це може бути підставою для відмови у позові.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду

від 18 червня 2018 року у справі № 182/8267/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 643/20546/14-ц, від 13 травня 2022 року у справі № 552/4460/20,

від 19 травня 2022 року у справі № 636/1853/18, від 25 травня 2022 року у справі № 298/1618/19, від 08 грудня 2022 року у справі № 518/164/20.

Згідно з частинами першоючетвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, вищенаведене, зважаючи на те, що іншої форми захисту прав на спадкове майно, окрім визнання права власності на нього, позивачка не має, а також приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач безумовно визнав позов і його визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на викладене та керуючись статтями ст. 5, 7, 12, 13, 76, 141, 142, 200, 263, 264, 265, 272 ЦПК, суд

ухвалив:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ткаченко Олена Іванівна, до Снігурівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , в порядку спадкування за законом право власності на цілий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку загальною площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29 лютого 2024 року.

Суддя О.П.Бодрова