441/2639/23 2/441/147/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07.03.2024 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Перетятько О.В.,

за участі секретаря Сороки М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області про зміну способу і розміру стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області, в якій просить змінити спосіб і розмір стягнення аліментів, зокрема, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 2 000 (дві тисячі) грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини; стягнення аліментів на підставі судового наказу № 2-н/441/36/2021, виданого Городоцьким районним судом Львівської області від 13.01.2020 із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстр. та прожив. в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає та зареєстр. у АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.12.2020, припинити з дня набрання рішенням законної сили та після погашення боржником заборгованості, повернути стягувачу. Крім того, просить ОСОБА_2 позбавити батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовну заяву мотивує тим, шлюб з відповідачем розірвано, мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З батька стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Вказала, що відповідач жодним чином не бере участі у матеріальному забезпеченні дитини, яка повністю знаходиться на її утриманні позивачка несе витрати, пов`язані з навчанням та розвитком сина, самостійно оплачує репетитора, купує одяг та продукти харчування, вітаміни, звертається за медичною допомогою тощо. Відповідач аліментів не сплачує зовсім, тому за період з 09.12.2020 по 14.07.2023 включно має заборгованість, яка становить 40926,68 грн.

Зазначила, що відповідач усіма способами ігнорує її та сина, більше 7 років не виконує своїх батьківських обов`язків, не виявляє щодо дитини батьківського піклування, не бере участі у його вихованні, не цікавиться його життям, станом здоров`я, успіхами в школі, не вітає із святами, в тому числі, із днем народження, фінансово не допомагає, не займається підготовкою його до самостійного життя.

Крім того, політичні погляди відповідача цілеспрямовано направлені проти державності, незалежності та суверенітету України, з 2014 року ОСОБА_2 всіляко підтримує російську федерацію у здійсненні її нападу на територію України.

Вказала, що вищеперелічені обставини в сукупності свідчать про ухилення відповідача від батьківських обов`язків і є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно сина. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Позивачка в судове засідання не з?явилась, подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позові, просила про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином на підставі ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України.

Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив.

Представник Органу опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, міський голова подав до суду пояснення, в якому задоволенню позову не заперечив, поклався на розсуд суду, однак вказав, що дитині забезпечені усі належні умови для проживання та виховання, про хлопчика піклується лише матір, батько жодної участі у житті дитини не бере, хлопчик просить позбавити тата батьківських прав щодо нього, просив справу розглядати без участі представника міської ради.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд з урахування поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд заяви у їхній відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки), що відповідає правовому висновку, викладеному у Постанові Верховного суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13.

Тобто, зміна (збільшення) розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, із одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, оскільки норми СК України імперативної заборони щодо цього не містять, а відповідне право сторони в такому спорі не може заперечуватися.

Судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано шлюб, що вбачається з копії рішення Городоцького районного суду Львівської області 23.11.2018 (а.с. 13).

З позовної заяви, копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10.09.2012 вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3 (а.с. 12).

Згідно копій довідок Управління соціального захисту населення Городоцької РДА 3 від 15.12.2016 та № від 15.12.2016, позовної заяви, ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 зареєстровані як внутрішньо переміщені особи із АДРЕСА_2 , дитина перебуває на утриманні матері (а.с. 10, 11).

На підставі судового наказу № 441/2274/20 від 21.01.2021, виданого Городоцьким районним судом Львівської області з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття, на підставі якого видано виконавчий лист, який пред`явлено позивачкою до виконання (а.с. 15-16).

З копії довідки-розрахунку № 19.27/9214 від 14.07.2023, виданої Покровським відділом ДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вбачається наявність у відповідача заборгованості за несплату аліментів, і зокрема за період з 09.12.2020 по 14.07.2023 в сумі 40926 грн. 68 коп., судове рішення не виконується у зв`язку із ухиленням боржника від сплати аліментів, що підтверджується копією довідки про неотримання аліментів № 19.27/10774 від 17.08.2023 (а.с. 15-16, 17).

За наведеного, беручи до уваги те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, стан здоров"я дитини, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, необхідні для лікування дитини-інваліда, не погіршать її матеріального становища і визначення вказаного позивачкою способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Так, з копії довідки-розрахунку № 19.27/9214 від 14.07.2023, вбачається наявність у батька дитини ОСОБА_2 заборгованості за несплату аліментів, і зокрема за період з 09.12.2020 по 14.07.2023 в сумі 40926 грн. 68 коп., судове рішення про стягнення аліментів не виконується у зв`язку з ухиленням боржника від сплати аліментів, що підтверджується копією довідки про неотримання аліментів № 19.27/10774 від 17.08.2023, відповідач внесений у Єдиний реєстр боржників (а.с. 15-16, 17, 20).

Із довідки, виданої сімейним лікарем ФОП ОСОБА_4 від 14.08.2023, психолого-педагогічної характеристики з навчального закладу, убачається, що дитина ОСОБА_3 знаходиться під медичним спостереженням з 2018 року, відвідує лікаря виключно з матір`ю, яка також відвідує шкільні збори, бере активну участь у навчанні та вихованні сина, забезпечує відвідування навчальних екскурсій та організовує правильне проведення вільного часу, хлопчик позитивно характеризується, має успіхи в навчанні.

Батько на батьківські збори не з`являвся і не цікавився навчанням сина (а.с. 18, 19).

Крім того, з матеріалів справи видно, що політичні погляди відповідача цілеспрямовано направлені проти державності, незалежності та суверенітету України, оскільки він підтримує російську федерацію у здійсненні її нападу на територію України, що вбачається із публікацій ОСОБА_2 у соціальних мережах, отримав паспорт т.з. «громадянина російської федерації», згода ОСОБА_2 на виїзд дитини за кордон, а також згода на взяття матір`ю відповідальності за життя, здоров`я дитини та прийняття нею всіх необхідних рішень про захист прав і законних інтересів дитини, в тому числі, з питань медичного втручання, у випадку виникнення необхідності нотаріально посвідчена у м. Чехов Московської області (а.с. 21, 23-24).

Службою в справах дітей Городоцької міської ради Львівської області та фахівцями зі соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг Городоцької міської ради» 18.01.2024 року проведено обстеження житлово-побутових умов проживання позивачки та дитини. Встановлено, що двоповерховий житловий будинок є власністю дідуся дитини ОСОБА_3 ОСОБА_5 , хлопчик має окрему кімнату, забезпечений усім необхідним, на час огляду був охайно вдягнутий та доглянутий. Мати належним чином виконує обов`язки щодо виховання та навчання сина, має достатній батьківський потенціал, у будинку чисто та приготовлена їжа для дитини. Батько хлопчика, зі слів матері, має іншу сім`ю, понад 7 років не виконує батьківські обов`язки, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям та не допомагає фінансово. Батько дитини ОСОБА_2 зареєстрований в смт. Олександрівське, м. Єнакієве Донецької області, що на сьогоднішній день є тимчасово окупованою територією, на засідання органу опіки та піклування не з`явився. Дитина сторін пояснила, що не має бажання взагалі бачити батька, він його вихованням ніколи не займався, хоче, щоб батька позбавили відносно нього батьківських прав.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 19 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, забезпечуючи інтереси малолітньої дитини ОСОБА_3 , а також, враховуючи ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, те, що відповідач в судове засідання не з`явився, заперечень на позов не подав, беручи до уваги відсутність заперечень органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайшли своє підтвердження у суді та підлягають задоволенню, оскільки доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави та позивачки по 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 89, 141, 211, 258-259, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої та зареєстрованої по АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 2 000 (дві тисячі) грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Стягнення аліментів на підставі судового наказу № 2-н/441/36/2021, виданого Городоцьким районним судом Львівської області від 13.01.2020 із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої та зареєстрованої по АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.12.2020, припинити з дня набрання цим рішенням законної сили та після погашення боржником заборгованості, повернути стягувачу.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , позбавити батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючої та зареєстрованої по АДРЕСА_2 , 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , в дохід держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяви про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 14.03.2024.

Головуючий суддя Перетятько О.В.