ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Лазоренко Ігора Володимировича на заочне рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 18 грудня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері дитини , -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та матері .

Позов мотивовано тим , що ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03.11.2001 року, від шлюбу мають синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з матір`ю. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця і до повноліття дітей та 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку .

Заочним рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 18 грудня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини даного віку, починаючи з 26.10.2012 р. і до повноліття дітей.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з 26.10.2012 р. і до досягнення дитиною трирічного віку -а саме : до 30.01.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 214,6 грн.

В апеляційному порядку рішення оскаржив ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції не враховано , що станом на момент винесення оскаржуваного рішення батьки ОСОБА_1 були непрацездатними, тобто пенсіонерами.

Апелянт вказує, що весь час до 2023 року добровільно утримував дітей та дружину яка не працювала, а про існування оскаржуваного рішення дізнався лише у листопаді 2023 року.

Скаржник зазначає, що дублікат виконавчого листа видано невірно , оскільки на час винесення ухвали про видачу дублікату виконавчого листа (09.11.2023) , спільний син сторін по справі ОСОБА_5 був повнолітнім, відтак стягнення могло здійснюватись тільки на ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/8 доходу.

Крім того , відповідач вважає , що аліменти підлягають присудженню тільки з 01.11.2023 (дата розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) , а не з 6.10.2012 року.

ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 18 грудня 2012 року .

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.11.2001 року.

Від шлюбу мають синів: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 ) та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( свідоцтво про народження НОМЕР_2 )

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до частини 6 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частини 3 статті 183 СК України передбачено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (стаття 191 СК України). Вказана норма законодавства спростовує посилання апелянта на те , що аліменти підлягають стягненню з моменту розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2023 року, оскільки їх стягнення не повязане із фактом розірвання шлюбу.

Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд , дослідивши аргументи скаржника щодо безпідставності сплати аліментів у визначеному в оскаржуваному рішенні суду розмірі у період 2013 року стягнутих на синів ,вважає , що останній не надав суду доказів щодо здійснення фінансового забезпечення дітей. Крім іншого визначений судовим рішенням розмір аліментів відповідає найкращим інтересам дитини , та створить достатній рівень забезпечення дитини.

ОСОБА_1 не надано суду і доказів того , що у нього є інші діти, непрацездатні чоловік, дружина, батьки, дочки, сини, відтак мотиви з яких відповідач просить суд скасувати рішення у цій частині є необґрунтованими. Посилання ОСОБА_1 на непрацездатність батьків , без надання доказів , що останні перебувають у нього на утриманні не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Положеннями ч. 1ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

За правилами частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, затверджується Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 26 лютого 1993 року №146).

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Як було встановлено судом, відповідач є батьком двох синів, які проживали разом із матір`ю, даний факт не заперечується сторонами, позивач не працювала, отже вона потребувала матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погоджується і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років. Відповідач є працездатною особою, яка має змогу надавати матеріальну допомогу.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналізуючи матеріали справи та враховуючи докази надані сторонами суд апеляційної інстанції вважає , що самі по собі посилання на неправомірність видачі дублікату виконавчого листа , безпідставність стягнення аліментів до розірвання шлюбу не є підставами для відмови стягненні аліментів .

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Лазоренко Ігора Володимировича залишити без задоволення.

Заочне рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 18 грудня 2012 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов