Справа № 357/989/24
Провадження № 2/357/1528/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

15 березня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

16.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що перебувала з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах, від спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із нею. До досягнення дочкою повноліття відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти на дитину, однак має заборгованість з їх сплати. Наразі дочка навчається у Білоцерківському національному аграрному університеті на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості влаштуватися на роботу, щоб отримувати самостійно заробіток. Вона, як мати, уклала договір про навчання дочки в університеті та щороку сплачує за навчання 22500,00 грн, однак не має можливості повністю забезпечувати повноцінне навчання дочки та утримувати її. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, є працездатним, інших дітей не має, на його утриманні ніхто не перебуває та він має можливість утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Тому просила у судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь аліменти на дочку у розмірі 2000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

18.01.2024, після отримання відповіді на запит щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

14.02.2024 позивачка - ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

14.02.2024 третя особа - ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається на І курсі соціально гуманітарного факультету денної форми навчання, за спеціальністю «Філологія», у Білоцерківському національному аграрному університеті, термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027, без отримання стипендії, на платній основі, що підтверджено матеріалами справи (а.с.10-13).

З матеріалів справи (а.с.12-13) вбачається, що 10.08.2023 між Білоцерківським національним аграрним університетом, в особі ректора, професора Шуст Олени Анатоліївни, та ОСОБА_1 було укладено Договір № СГ-5128-2023, про навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 10.08.2023 між Білоцерківським національним аграрним університетом, в особі ректора, професора Шуст Олени Анатоліївни, та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання платної освітньої послуги здобувачу вищої освіти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зазначено, що загальна вартість платної освітньої послуги за весь період навчання становить 90000,00 грн, а вартість послуги за роком навчання 22500,00 грн.

Також, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на утриманні матері, яка сплачує за надані за вказаною адресою комунальні послуги та сплачує кошти за навчання дочки, однак не має можливості самостійно забезпечити дочку усім необхідним на період її навчання.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , за віком працездатна особа, відзив на позов з доказами щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу дочці до суду не надав.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Ст. 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховним Судом України по справі № 346/103/17 , провадження №61-20178св18 від 23.01.2019 року.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються зокрема норма ст. 191 СК України, яка передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач не подав до суду відзив на позов з належними та допустимими доказами в спростування доводів позивача та на підтвердження того, що він не має можливості сплачувати аліменти на дочку, яка продовжує навчання, не надав доказів свого тяжкого матеріального становища, та доказів щодо будь-яких інших обставин, що мають істотне значення для звільнення від сплати аліментів на повнолітню дочку.

Вирішуючи спір, суд керується принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, враховує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на денному відділенні, не працює, знаходиться на повному утриманні матері, яка не має можливості в повній мірі забезпечити дочку усім необхідним для життя та навчання, тому потребує допомоги батька, який добровільно матеріальної допомоги не надає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на повнолітню дочку на період її навчання.

Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, діючи в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000,00 грн, щомісячно, починаючи з 16.01.2024 і до закінчення дочкою навчання, але не більше як досягнення нею 23 років.

На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 1211,20 грн.

У відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Керуючись ст.182, 191,199-200 СК України, ст. 4, 12, 76 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000,00 грн, щомісячно, починаючи з 16 січня 2024 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше як досягнення нею 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення складено 15.03.2024.

Суддя О. В. Бондаренко