Провадження № 2-о/643/56/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Афанасьєва В.О.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко В.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Безклітної Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 (далі заявник) звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубровиця Дубровицького району Рівненської області на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Дубровиця Дубровицького району Рівненської області (надалі за текстом «заявник»). Заявник навчався у школі № 1 м. Дубровиця Дубровицького району Рівненської області, УРСР, закінчив 10 класів. Після школи закінчив радіотехнікум в м. Рівне. З 1966 року по 1967 рік заявник працював у м. Дубровиця на посаді радіотехніка районного Будинку культури. В 1967 був прийнятий учнем матроса до головного управління Мурманського ордену Леніна морського та рибного порту, однак згодом був звільнений у зв`язку з призивом до радянської армії. З 1968 року по 1970 рік заявник проходив службу в лавах радянської армії на території Чехословацької СР. З 1970 року по 1973 рік навчався у Рівненському сільськогосподарському технікумі на будівельному відділенні. Після навчання працював у сфері будівництва на різних посадах, зокрема у Радомишльській ПМК 256, міжколхозній раді комунального господарства, будівельному управлінні Кременчуцької спеціалізованої ділянки, Рівенській станції переливання крові, Рівенському льонокомбінаті, відділенні позавідомчої охорони Дубровицького РВВС та ін. В період з вересня 1983 року по жовтень 1985 року заявник працював на Харківському хлібокомбінаті № 1 на посаді електрика. З листопада 1985 року по січень 1991 року ОСОБА_1 , працював на різних посадах у Харківському спеціалізованому Монтажно-налагоджувальному управлінні тресту «Союзмясомолмонтаж», що підтверджується відомостями з трудової книжки. В подальшому заявник працював без офіційного працевлаштування в м. Харків. Слід зауважити, з 1973 по 1978 року заявник перебував у зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області, шлюбі з ОСОБА_3 . З 1980 року по 2022 рік заявник проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До 1990 року заявник з цивільною дружиною мешкали за адресою: АДРЕСА_1 . Після цього проживали в наданій ОСОБА_5 , квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Минулого року ОСОБА_6 , померла. Необхідно зазначити, що 24.10.1978 року заявник був документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 , виданим відділом внутрішніх справ Рівненського міськвиконкому у зв`язку з обміном паспорта громадянина СРСР серії НОМЕР_2 , виданого 12.06.1970 року відділом внутрішніх справ Дубровицького райвиконкому Рівненської області. Даний факт підтверджується листом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області № 8010.14-23989/80.3-23 від 06.07.2023 року та доданої до нього копії заяви про видачу паспорта. Однак, в подальшому вказаний документ було втрачено заявником. Крім того, 03.06.1991 року ОСОБА_1 , був документований УВС № 385 в м. Харків паспортом громадянина СРСР для виїзду за кордон № НОМЕР_3 . На вказаному паспортному документі мається відмітка про те, що він є власністю України. З урахуванням вищевикладеного вбачається, що заявник, за винятком служби в армії та не тривалого періоду роботи в м. Мурманськ в порту, постійно проживає на території України останні 53 років, тобто і за станом на 24 серпня 1991 року. У вересні 2023 року, заявник звернувся до Київського відділу в місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з метою встановлення належності до громадянства України та оформлення паспорта громадянина України. Однак, на своє звернення заявник фактично отримав лист-відмову за № 6313- 3087/6313-23 від 02.10.2023 року, в якому заявнику було рекомендовано «… звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 та пройти процедуру набуття громадянства України згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року. Після чого, питання щодо оформлення Вам паспорта громадянина України буде вирішено згідно з чинним законодавством….». Таким чином, встановлення факту постійного проживання на території України необхідне заявникові для звернення до органів Державної міграційної служби України з метою встановлення належності до громадянства України та в подальшому оформлення паспорта громадянина України. У ОСОБА_1 , не має будь-якої іншої можливості, аніж в судовому порядку встановити факт його постійно проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року).

11.12.2023 від Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області надійшов відзив на заяву. Представник ГУДМС у Харківській області Безліктна Г.М. проти задоволення заяви заперечувала. Зазначила, що документи підтверджуючі будь яку інформацію щодо постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991, відсутні.

Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала.

Суд, заслухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у Рівненської області, що підтверджується копією закордонного паспорту УССР (а.с. 15).

З 1966 року по 1967 рік заявник працював у м. Дубровиця на посаді радіотехніка районного Будинку культури. В 1967 був прийнятий учнем матроса до головного управління Мурманського ордену Леніна морського та рибного порту, однак згодом був звільнений у зв`язку з призивом до радянської армії. З 1968 року по 1970 рік заявник проходив службу в лавах радянської армії на території Чехословацької СР. З 1970 року по 1973 рік навчався у Рівненському сільськогосподарському технікумі на будівельному відділенні. Після навчання працював у сфері будівництва на різних посадах, зокрема у Радомишльській ПМК 256, міжколхозній раді комунального господарства, будівельному управлінні Кременчуцької спеціалізованої ділянки, Рівенській станції переливання крові, Рівенському льонокомбінаті, відділенні позавідомчої охорони Дубровицького РВВС та ін. В період з вересня 1983 року по жовтень 1985 року заявник працював на Харківському хлібокомбінаті № 1 на посаді електрика, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 20-30).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу з 10 листопада 1973 заявник перебував у зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області, шлюбі з ОСОБА_3 (а.с. 39-40).

Як вбачається з інформації наданою Міграційною службою у м. Києві та Києвської області, за даними картотек заяв про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року, які передані територіальними органами ДМС України на централізоване зберігання до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області, виявлено заяву про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року на ім`я « ОСОБА_7 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 24.10.1978 року Рівненським РВ/ВС в Рівненській області, копія заяви додається (а.с. 37-38).

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання заявника на території України з 1991 року по теперішній час.

Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови заявника у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи.

Згідно копії акту про фактичне місце проживання, ОСОБА_1 фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 49).

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 315 - 319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубровиця Дубровицького району Рівненської області на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 01.03.2024.

Суддя: В.О. Афанасьєв