Справа №524/283/24
Провадження №2/524/1021/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення в сумі 4638,20 грн та 3% річних в сумі 11,11 грн, інфляційних втрат в сумі 42,53 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що КП «Кременчукводоканал» надає послуги з постачання холодної води і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі не виконали свій обов`язок щодо своєчасної оплати послуг. Заборгованість становить 4638,20 грн, 3% річних в сумі 34,92 грн, інфляційних втрат в сумі 131,60 грн.

В уточненій позовній заяві позивач зазначив, що оскільки квартира була набута відповідачами за час шлюбу вона є об`єктом спільної сумісної власності, а тому ОСОБА_3 має солідарний обов`язок щодо утримання майна.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Представник ОСОБА_3 адвокат Глушко З.В. у відзиві вказала, що із позовними вимогами відповідач не погоджується, оскільки ОСОБА_3 є неналежним відповідачем по справі. Просила врахувати, що позивач жодних письмових доказів про належність даного особового рахунку саме відповідачці, ОСОБА_3 , не надав. Вказала, що власником квартири за вищевказаною адресою з 20.06.2018 є ОСОБА_2 і саме на його ім`я зареєстрований особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Звернула увагу на те, що відповідачка не була та не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а тому не може нести тягар утримання майна, яке, по-перше, їй не належить та ніколи не належало, по-друге, з 07.09.2019 навіть не могла перебувати у її користуванні.

Відповідач, ОСОБА_2 , відзив суду не подав.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

25 квітня 2024 року залучено співвідповідачем по справі ОСОБА_2 .

19.09.2024 позивач подав уточнену позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Місце проживання відповідача, ОСОБА_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру.

На підставі договору дарування від 26.06.2018 ОСОБА_2 набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с.30)

З 07.09.2019 відповідач, ОСОБА_3 разом із дітьми виїхала до Республіки Польща, що підтверджується відмітками в паспортах громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з наданим позивачем розрахунку, сума боргу за період з січня 2021 року по листопад 2023 року включно станом на 25.12.2023 становить 4638,20 грн.

Відповідно до розрахунку позивача за період з червня 2020 року по грудень 2021 року сума 3% річних становить 11,11 грн, інфляційні втрати 42,53 грн.

НОРМИ ПРАВА ТА ОЦІНКА СУДУ

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, регулюються ЗУ « Про житлово-комунальні послуги»

Щодо доводів позивача з приводу наявності солідарного обов`язку у відповідачів

Так, відповідно до пункту 6 частини третьої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Отже, положення ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дають визначення індивідуального споживача, яким є або власник(співвласник) нерухомого майна або за його згодою інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу.

Суд враховує те, що матеріали справи підтверджують те, що одноосібним власником квартири є відповідач ОСОБА_2 ..

Доводи позивача з приводу належності квартири до об`єктів спільної сумісної власності подружжя суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відтак, квартира за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом особистої власності відповідача ОСОБА_2 , оскільки набута ним на підставі договору дарування.

Також суд вважає необґрунтованими доводи позивача з приводу того, що реєстрація місця проживання є підставою для виникнення обов`язку з утримання майна, оскільки ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» покладає вказаний обов`язок на споживачів, тобто або власників нерухомого майна, або осіб, які фактично отримували послугу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не є співвласником нерухомого майна та з 07.09.2019 не проживає за зареєстрованим місцем проживання, тобто не користується послугами КП «Кременчукводоканал» за адресою: АДРЕСА_1 .

На переконання суду, вказані обставини свідчать про те, що у ОСОБА_1 не виник обов`язок щодо сплати наданих послуг, якими вона не користувалась.

Доводи позивача з приводу того, що в квартирі зареєстрований син сторін, а тому остання як законний представник має обов`язок щодо утримання майна, суд вважає недоведеними з огляду на відсутність доказів на підтвердження вказаної обставини.

Крім того, суд враховує пояснення позивача, який підтвердив встановлення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 засобів обліку.

З цих підстав, суд вважає, що позов в частині вимог про стягнення боргу із ОСОБА_1 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Разом із тим, враховуючи, що ОСОБА_2 є власником квартири та має обов`язок щодо утримання нерухомого майна та з огляду на наявність належних доказів на підтвердження факту існування заборгованості, суд вважає за можливе стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача боргу за період з січня 2021 року по листопад 2023 року включно станом на 25.12.2023 становить 4638,20 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення боргу з урахуванням 3% річних та індексу інфляції.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена у пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 березня 2019 року по справі № 210/5796/16-ц.

Суд враховує те, що долучені позивачем докази підтверджують виникнення заборгованості за період за період з січня 2021 року по листопад 2023 року, в свою чергу 3% річних та індекс інфляції нараховано позивачем за період із червня 2020 року по грудень 2021 року, тобто частково до моменту виникнення заборгованості за надані послуги.

Відтак, враховуючи факт неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення боргу з урахуванням 3% річних та індексу інфляції за платежами за період із січня 2021 року по грудень 2021 року включно, який нараховані за період із 01.02.2021 по 01.02.2022 в сумі 5,03 грн та 18,97 грн, відповідно.

За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача, ОСОБА_4 , на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення з урахуванням 3% річних, індексу інфляції на загальну суму 4662,20 грн.

Відтак, позов КП «Кременчукводоканал» підлягає частковому задоволенню на 96.26%.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1291,81 грн, що становить частину від пропорційно зменшеної суми судового збору.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 на користь Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ідентифікаційний номер юридичної особи 03361655, заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, з урахуванням 3% річних, індексу інфляції в сумі 4662,20 грн та судові витрати в сумі 1291,81 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ