Номер провадження: 22-ц/813/3776/24
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» втрати від інфляції - 12 762,33 грн (Дванадцять тисяч сімсот шістдесят дві гривень 33 коп.), три відсотки річних 2 500,69 грн. (Дві тисячі п`ятсот гривень 69 коп.), а всього - 15 263,02 грн ; стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» судовий збір в розмірі 2 684,00 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.03.2020 року між ПрАТ «СК «УНІКА» (надалі - Позивач) та ОСОБА_2 було укладено було укладено Договір добровільного страхування №016381/4600/0000100 транспортного засобу Фольксваген (д.р.н. НОМЕР_1 ).

12 червня 2020 року в м. Одеса сталося ДТП за участю автомобіля ВАЗ (д.р.н. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Сітроен (д.р.н. НОМЕР_3 ).

Згідно постанови Приморського районного суду від 03 серпня 2020 року, ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України.

На підставі договору добровільного страхування транспортного засобу та на виконання вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК Уніка» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 26 945, 30 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 159672 від 07 липня 2020 року.

08 вересня 2022 року Білгород - Дністровський міськрайонний суд виніс рішення у справі № 523/13628/21 про відшкодування шкоди на користь ПРАТ «Уніка» з ОСОБА_1 в розмірі - 26 945, 30 грн.

На підставі вищевказаного рішення було видано та пред`явлено для примусового виконання виконавчий лист у справі.

З квітня по серпень 2023 року рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду у справі № 523/13628/21, виконано у примусовому порядку.

За період з 07 липня 2020 року по 24 серпня 2023 року збитки від інфляції склали - 12 762, 33 грн; 3% річних за аналогічний період склали - 2500, 69 грн., а всього - 15 263, 02 грн.

На підставі вищевикладеного представник і звернувся з вказаним позовом до суду.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" суму збитку від інфляції за період з 11.10.2022 року по день фактичного виконання 17 серпня 2023 року у розмірі 1 799, 40 грн та 3% річних у розмірі 656, 70 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмір в розмірі 431,90 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2 000 грн.

В іншій частині в задоволені позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, висновок суду в оскаржуваному рішенні про те, що обов`язок відповідача виник лише з дати набрання рішенням суду законної сили (рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2022 року по справі № 523/13628/21) - є хибним. Оскільки аналізуючи практику місцевих та апеляційних судів з питань застосування наслідків передбачених ст. 625 ЦК України, а саме в аналогічних справах, скаржник наводить дві категорії.

До першої категорії відносяться рішення судів, якими позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, за період з моменту виплати страхового відшкодування, тобто набуття зобов?язанням грошової форми, що узгоджується з висновками Верховного суду про те, що інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов?язання тобто є його складовою (постанова Верховного Суд у складі суддів об?єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 року у справі Ne 905/600/18).

До другої категорії відносяться рішення судів, якими позовні вимоги задовольняються частково посилаючись на позицію КЦС ВС, викладену зокрема у постанові від 25.01.2023 року у справі N°504/3770/15 (61-5699в22), що оскільки ст. 530 ЦК України не передбачено у який спосіб та в якій формі повинна бути заявлена вимога кредитора до боржника, отже, звернення особи щодо повернення боргу з первісною позовною заявою (позовною заявою про відшкодування шкоди) до боржника є одним із варіантів вимоги в розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України, відтак суди нараховують три відсотки річних та інфляційні втрати з моменту(плюс сім днів) пред?явлення претензії вимоги про сплату основного боргу чи з моменту звернення до суду (плюс сім днів) з відповідним позовом про відшкодування шкоди (первісний позов).

Тому, Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської обл., повинен був застосувати один з двох методів розрахунку збитків від інфляції та 3% річних, а саме:

- з дати виплати страхового відшкодування(конкретизації зобовязання-грошове) - 07.07.2020 року по дату фактичного виконання рішення суду (квітень, серпень 2022),

- з дати відкриття провадження у справі N° 523/13628/21 - 12.11.2021 року(плюс сім днів) по дату фактичного виконання рішення суду(квітень, серпень 2022 року).

За змістом статті 11 ЦК зобов?язальні правовідносини виникають з актів цивільного законодавства, а рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Таким чином, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 08.09.2022 року лише підтверджено наявність обовязку з відшкодування шкоди. правомірність вимог позивача, а нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат можливе до моменту фактичного(що і зроблено відповідачем) виконання зобов?язання та обмежується осганніми 3 роками, які передували подачі позову.У справі N°523/13628/21 що розглядалась зобов?язальні правовідносини з відшкодування шкоди не виникли, так як вони виникли з делікту ( ст. 11, 1166, 1192 ЦК України), а рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 08.09.2022 року лише підтверджує наявність обов?язку відповідача відшкодувати шкоду та її розмір.

Ухвалами Одеського апеляційного суду від 16.02.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року та призначено її до розгляду.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Дана справа є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 - 3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що:

- оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України;

- у цих правовідносинах виникає два періоди для нарахування інфляційних збитків та 3 % річних: 1) з дати набрання рішенням суду законної сили (11.10.2022 року) по день, що передує першому платежу у розмірі 3 393,09 грн (24.04.2023); 2) з дати першого платежу (25 квітня 2023 року) до дня, що передує повному виконанню боржником рішення суду, тобто до 17.08.2023 року, включно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено.

18.03.2020 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено було укладено Договір добровільного страхування №016381/4600/0000100 транспортного засобу Фольксваген (д.р.н. НОМЕР_1 ).

12 червня 2020 року в м. Одеса сталося ДТП за участю автомобіля ВАЗ (д.р.н. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Сітроен (д.р.н. НОМЕР_3 ).

Згідно постанови Приморського районного суду від 03 серпня 2020 року, ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України.

На підставі договору добровільного страхування транспортного засобу та на виконання вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК Уніка» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 26 945, 30 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 159672 від 07 липня 2020 року.

08 вересня 2022 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом ухвалене рішення у справі № 523/13628/21 про відшкодування шкоди на користь ПРАТ «Уніка» з ОСОБА_1 в розмірі - 26 945, 30 грн., яке набрало законної сили 11.10.2022 року.

На підставі вищевказаного рішення було видано та пред`явлено для примусового виконання виконавчий лист у справі.

З квітня по серпень 2023 року рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду у справі № 523/13628/21, виконано у примусовому порядку.

Звертаючись з позовними вимогами позивач зазначає, що він має з 07 липня 2020 року по 24 серпня 2023 року на отримання збитків від інфляції у розмірі 12 762, 33 грн та 3 % річних - 2500, 69 грн

Колегія суддів виходить з наступного.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

За правилами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу татрьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання ієособливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права таінтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, аякщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з1по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

У справі що переглядається встановлено, що 18.03.2020 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено було укладено Договір добровільного страхування №016381/4600/0000100 транспортного засобу Фольксваген (д.р.н. НОМЕР_1 ).

12 червня 2020 року в м. Одеса сталося ДТП за участю автомобіля ВАЗ (д.р.н. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Сітроен (д.р.н. НОМЕР_3 ).

Згідно постанови Приморського районного суду від 03 серпня 2020 року, ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України.

На підставі договору добровільного страхування транспортного засобу та на виконання вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК Уніка» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 26 945, 30 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 159672 від 07 липня 2020 року.

08 вересня 2022 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом ухвалене рішення у справі № 523/13628/21 про відшкодування шкоди на користь ПРАТ «Уніка» з ОСОБА_1 в розмірі - 26 945, 30 грн., яке набрало законної сили 11.10.2022 року.

На підставі вищевказаного рішення було видано та пред`явлено для примусового виконання виконавчий лист у справі.

З квітня по серпень 2023 року рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду у справі № 523/13628/21, виконано у примусовому порядку.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ПрАТ «СК «УНІКА» надало розрахунок інфляційних збитків та штрафних санкцій у вигляді 3% річних за період який починається з 07.07.2020 рік, тобто дата з якою ПрАТ «СК Уніка» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 26 945, 30 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 159672 від 07 липня 2020 року яким перераховано страхове відшкодування ОСОБА_2 (застрахована особа).

Суд першої інстанції, підтримаючи розрахунок інфляційних збитків та штрафних санкцій у вигляді 3% річних представника відповідача - ОСОБА_1 взяв за основу період: 1) з дати набрання рішенням суду законної сили (11.10.2022 року) по день, що передує першому платежу у розмірі 3 393,09 грн. (24.04.2023 року); 2) з дати першого платежу (25 квітня 2023 року) до дня, що передує повному виконанню боржником рішення суду, тобто до 17.08.2023 року, включно.

З апеляційної скарги вбачається, що ПрАТ «СК «УНІКА» оскаржує рішення тільки в частині початку нарахування інфляційних збитків та штрафних санкцій у вигляді 3% річних, тому тільки в цій частині апеляційний суд перевіряє оскаржуване рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Тому приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц, від 19.06.2019 року у справі №646/14523/15-ц).

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.06.2019 року у справі № 646/14523/15-ц зробила висновок, за яким положення ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

Усвідомлюючи необхідність поступу у вирішенні зазначеної проблеми та забезпечення належного виконання пілотного рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц (п. 31) відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 20.01.2016 року у справі № 6-2759цс15 (про те, що правовідносини стосовно виконання судових рішень урегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можна застосовувати приписи про цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України)), а також від 02.03.2016 року у справі № 6-2491цс15 (про те, що ст. 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а ч. 5 ст. 11 цього Кодексу не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України за наявності деліктних, а не зобов`язальних правовідносин). Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (п. 45 постанови).

Судове рішення про стягнення коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №686/7081/21).

Отже, у разі неналежного виконання (прострочення) державою підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням її грошового зобов`язання перед кредитором до правовідносин щодо прострочення виконання грошового зобов`язання слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 420/2411/19.

Таким чином, за обставинами цієї справи, враховуючи вищенаведену практику, встановивши, що між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_1 (винна особа у ДТП) були відсутні будь - які договірні та деліктні забов`язання до цього, тому слід нараховувати прострочення виконання грошового зобов`язання тільки на підставі рішення Білгород - Дністровськього міськрайонного суду від 08 вересня 2022 року у справі № 523/13628/21, яким ОСОБА_1 визнано винним та яке набрало законної сили 11.10.2022 року, оскільки в даному випадку мають місце грошові зобов`язання з прострочення виконання боржником ОСОБА_1 судового рішення про відшкодування шкоди.

Отже, апеляційний суд погоджується з розрахунком нарахування інфляційних витрат та 3 % річних суду першої інстанції.

З цих підстав апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника у справі про те, що в постанові Верховного Суд у складі суддів об?єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, зроблено висновок що нарахування інфляційних витрат слід здійснювати за період з моменту виплати страхового відшкодування, тобто набуття зобов?язанням грошової форми та позицію КЦС ВС, викладену у постанові від 25.01.2023 у справі № 504/3770/15 (61-5699в22),згідно якої звернення особи щодо повернення боргу з первісною позовною заявою (позовною заявою про відшкодування шкоди) до боржника є одним із варіантів вимоги в розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України, відтак суди нараховують три відсотки річних та інфляційні втрати з моменту(плюс сім днів) пред?явлення претензії вимоги про сплату основного боргу чи з моменту звернення до суду (плюс сім днів) з відповідним позовом про відшкодування шкоди (первісний позов).

Апеляціний суд зазначає, що вищенаведена судова практика не релевантна к спірним правовідносинам, оскільки грошове забов`язання за обставинами у справах № 905/600/18 та № 504/3770/15 виникло на підставі укладених договорів купівлі-продажу природного газу та оренди нежилих приміщень відповідно.

Між тим у справі що переглядається, правовідносини між сторонами виникли внаслідок делікту - спричинення шкоди внаслідок ДТП.

ПрАТ «СК «УНІКА» платіжним дорученням № 159672 від 07 липня 2020 року сплатило на рахунок ТОВ «Автомобільний Дім» за договором добровільного майнового страхування потерпілій особі ОСОБА_2 страхове відшкодування 26945 грн. 39 коп.

Після цієї сплати до ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло від ОСОБА_2 право вимоги до винної у завданні шкоди особи ОСОБА_1 в порядку суброгації.

Тобто ПрАТ «СК «УНІКА» замінило ОСОБА_2 у її правовідносинах, які виникли із завдання їй збитків внаслідок ДТП ОСОБА_1 .

Оскільки дані відносини, пов`язані із стягненням збитків на певну грошову суму супроводжувались спором, то зобов`язання з виплати певної суми, виникли з набранням законної сили рішенням суду, яким ця сума була стягнута і, таким чином, було вирішено відповідний спір.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" - залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова