Справа № 581/870/23
Провадження № 2/581/6/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2024 року с-ще Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участі секретаря судового засідання Бочкун Л.І., за участі сторін, їх представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Липова Долина цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Сутність заявлених до суду вимог

У жовтні 2023 року представник позивача, адвокат Маківський В.О., в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду із зазначеним позовом, уточнивши який мотивував його тим, що сторони по справі з 21 квітня 2007 року і по вересень 2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання сторонами набуто у спільну сумісну власність нерухоме майно загальною вартістю 1 496 500 гривень у виді будинку, гаражу, погрібу, сараю, літньої кухні вартістю 1326 500 гривень, паркан з профнастилу вартістю 35 000 гривень, паркан з профнастилу каменю та цегли разом з хвірточкою та металевими воротами вартістю 100000 гривень, металеві ворота та хвіртка вартістю 10 000 гривень, земельна ділянка площею 0,1222 га (кадастровий номер: :05:004:0593) вартістю 25 000 гривень, а також транспортні засоби загальною вартістю 499700 гривень у виді автомобілю марки «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, вартістю 351 000 гривень, автомобіль «ГАЗ 3302», 2002 року випуску, вартістю 80 000 гривень, причіп вартістю 14 700 гривень та мотоцикл Lifan LF 175-2Е, вартістю 54 000 гривень, а також різні побутові речі загальною вартістю 316 730 гривень. Крім цього, подружжям за час їх спільного проживання сформовані сімейні заощадження у виді готівкових коштів, а саме: долари США 6600, що станом на 20 вересня 2023 року становило 251460 гривень (курс долара згідно з відомостями ПРАТ «Приватбанк» 38,1 гривень за 1 долар), євро 365, що станом на 20 вересня 2023 року становило 15147,50 гривень (курс євро згідно з відомостями ПРАТ «Приватбанк» 41.5 гривень за 1 євро). Оскільки добровільно, у позасудовому порядку, сторони не поділили спірне майно, представник позивача, посилаючись на норми ст. 60,61,63,69,70,71 СК України, ст. 183,358, 368-372 ЦК України, просив суд:

1. Визнати, що житловий будинок загальною площею 76,8 кв.м (житлова площа 44.6 кв.м.), а також гараж, літня кухня, прибудова, сарай, погріб, вбиральня, сіни, ганок, огорожа, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

2. Визнати, що земельна ділянка площею 0,1222 га, кадастровий номер: :05:004:0593, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

3. Визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 76,8 кв.м (житлова площа 44,6 кв.м), а також гараж, літня кухня, прибудова, сарай, погріб, вбиральня, сіни, ганок, огорожа, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

4. Визнати за ОСОБА_4 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 76,8 кв.м (житлова площа 44,6 кв.м), а також гараж, літня кухня, прибудова, сарай, погріб, вбиральня, сіни, ганок, огорожа, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

5. Визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1222 га, кадастровий номер: :05:004:0593, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

6. Визнати за ОСОБА_4 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1222 га., кадастровий номер: :05:004:0593, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

7. Виділити в особисту приватну власність ОСОБА_4 грошові заощадження у розмірі 3300 доларів США, що станом на 20 вересня 2023 року становило 125 730 гривень (курс долара згідно з відомостями ПРАТ «Приватбанк» 38,1 гривень за 1 долар) та 182,5 Євро, що станом на 20 вересня 2023 року становить 7573,75 гривень (курс євро згідно з відомостями ПРАТ «Приватбанк» 41,5 гривень за 1 євро);

8. Виділити в особисту приватну власність ОСОБА_3 грошові заощадження у розмірі 3300 доларів США, що станом на 20 вересня 2023 року становило 125 730 гривень (курс долара згідно з відомостями ПРАТ «Приватбанк» 38,1 гривень за 1 долар) та 182,5 Євро, що станом на 20 вересня 2023 року становить 7573,75 гривень (курс євро згідно з відомостями ПРАТ «Приватбанк» 41,5 гривень за 1 євро), поклавши всі судові витрати по справі на відповідача.

Позиція позивача та відповідача, представників сторін у даній справі

Позивач ОСОБА_3 , підтримавши уточнений позов, суду пояснив про те, що він з 2002-2011 роки працював водієм в управлінні освіти місцевої ради, з 2011 року і по 2020 рік працював водієм маршрутного пасажирського транспорту у фізичної особи-підприємця, з 2020 року і по теперішній час працює слюсарем-ремонтником ТОВ «Завод Кобзаренка». Зазначав те, що з 2016 року він з колишньою дружиною почали формувати заощадження в іноземній валюті; його колишня дружина офіційно ніде не працювала, займалася продажем косметики бренду « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та про рівень її доходів він нічого не знає; коли між подружжям почалися сварки та конфлікти він у березні 2023 року, узявши із сейфу валюту в доларах США (переважно номіналом купюри по 100 доларів та 4 чи 5 купюр номіналом на 50 доларів, євро були в різних купюрах номіналом по 100, 25, 5), сфотографував їх на свій мобільний телефон і знову поклав у сейф, на даний час грошові кошти перебувають у відповідачки, про що знають діти та зять ОСОБА_5 , вона сказала йому що поділить ці кошти між дітьми. Відповідачка в порядку позасудового поділу майна пропонувала йому виплатити компенсацію в різних сумах (від 15 до 20-25 тисяч доларів США, на 15000 він спочатку був згодний, але відшкодування коштів відповідачкою не відбулося), а він залишить їй та сину житловий будинок, проте цього варіанту позасудового поділу не відбулося. Також позивач уточнював, що він надав періодично грошові кошти особисто своєму сину ОСОБА_6 в розмірі від 200,300 до 500 та 700 гривень і в більшому розмірі без оформлення будь-яких документів, у червні 2023 року він дійсно перераховував йому на банківську картку відповідачки 150 гривень, на їх спільного сина ОСОБА_6 відповідачка по справі має вплив та розповідає йому як треба діяти, що говорити при розгляді даної справи та у стосунках із його батьком.

Представник позивача ОСОБА_1 , підтримавши уточнений позов ОСОБА_3 , суду пояснив про те, що з 2007 по 2023 роки сторони перебували у шлюбі та у цей період у 2016 році за спільні кошти придбали житловий будинок площею 76,8 кв.м та земельну ділянку площею 12 соток. Також сторони мали заощадження в іноземній валюті в розмірі 6600 доларів США та 365 євро, які накопичували спільно для власних потреб, зберігаючи їх у сейфі, встановленому в будинку, ці гроші на банківських рахунках не зберігалися, фото в підтвердження факту їх дійсної наявності у подружжя приєднано до матеріалів справи на арк. 28 та виконано 11 березня 2023 року з використанням мобільного телефону позивача, в пам`яті якого вони зараз зберігаються, у березні 2023 року відповідачка забрала ці кошти до своєї сумки та більше позивач їх не бачив у сейфі по місцю їх колишнього зберігання, зазначав, що ці кошти на час розгляду даної справи в суді перебувають у відповідачки по справі.

Відповідачка ОСОБА_4 , заперечуючи проти заявленого позову в повному обсязі, суду пояснила про те, що вона із 2002 року і по грудень 2016 року працювала в якості директора групи з продажу косметику бренду «Оріфлейм», розвинула цей бізнес самостійно та у 2009 році отримала одноразову директорську премію в розмірі 1000 доларів США, з 2008 року і протягом наступних 8 років (до 2016 року) в якості фізичної особи-підприємця здійснювала вищевказану підприємницьку діяльність та постійно, протягом кожних трьох тижнів, отримувала премію (дохід) за роботу групи від продажу косметики у розмірі 2300-2400 грн; також на даний час їх спільний син сторін проживає разом із нею в будинку та перебуває на її переважному утриманні (оплата проживання та харчування в ліцеї їх спільного сина проводиться за кошти учбового закладу), у період 2008-2016 років у неї був відкритий банківський рахунок в іноземній валюті у ПАТ «ПриватБанк» (у доларах США) (останній було закрито у 2016 році після придбання будинку, усі заощадження були витрачені на придбання останнього, з 2016 року по 2023 рік жодних заощаджень на банківських рахунках не зберігалося), із приводу наявності 150 євро, то зазначила, що ці кошти були конвертовані для поїздки її дочки на навчання до Італії, але поїздка за кордон не відбулася та ці кошти могли перебувати у сейфі її чоловіка. Зазначала, що у 2016 році вони придбали спірний житловий будинок, а у 2020 році вона продала придбану до шлюбу власну трикімнатну квартиру й отримані кошти витрачено на капітальний ремонт новопридбаного будинку та на придбання автомобіля марки «Фольксваген Джета». Грошові кошти в іноземній валюті розміщувалися в сейфі позивача, вона не мала доступу до сейфу і до цих коштів відношення також не мала, про їх розмір вона не обізнана, до сейфу вона їх не клала, вона цих коштів не брала, на фото не зрозуміло чи це зображені справжні долари США чи ні. Уточнювала те, що за період роботи в якості підприємця і до початку роботи позивача на заводі її доходи були більші від доходів її чоловіка, а також зауважила на тому, що вони спільно з позивачем не могли назбирати достатньо велику суму грошей у виді 6600 доларів США. Уточнила, що позивач добровільно щомісячної допомоги на утримання сина не надає, окрім одноразової проплати на її карту в розмірі 150 грн у червні 2023 року. Також уточнювала те, що на даний час оскаржено в апеляційному порядку рішення місцевого суду про стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання їх спільного сина в розмірі 3500 грн, оскільки при щомісячній зарплаті позивача в розмірі 20000 грн він взмозі сплачувати 7000 грн в якості аліментів щомісячно, про що вона зазначала у поданому до суду позові, жодних виплат на виконання рішення місцевого суду про стягнення аліментів на утримання сина позивачем ще не проводилося.

Представник відповідача ОСОБА_2 , підтримавши пояснення його довірительниці, суду пояснив про те, що відповідачка на даний час повністю утримує спільного сина сторін і тому відповідно до ст.70-71 СК України суд повинен відповідно збільшити частку відповідачки у спірному нерухомому майні, відступивши від принципу рівності часток у спільному майні подружжя при його поділі.

У поданому суду відзиві на позов відповідачка ОСОБА_4 зазначала про неточну вартість паркану з профнастілу, встановленого біля будинку, відсутність металевих воріт та хвіртки (їх здано на металобрухт), а якщо грошові кошти у доларах та євро були сімейними коштами, то вони б зберігалися не у сейфі позивача, у в банківській установі (а.с.60-61).

У поданому суду додатковому відзиві на позов відповідачка ОСОБА_4 також зазначала про неточну вартість паркану з профнастілу, встановленого біля будинку, згоду укласти мирову угоду з позивачем про продаж житлового будинку з прибудовами та поділу порівну коштів від його продажу; щодо грошових коштів у доларах та євро, то зазначала про наявність певних заощаджень грошових коштів в іноземній валюті, точної кількості яких вона назвати не може, так як вони знаходилися у мисливському сейфі позивача, до якого вона доступу не мала (а.с.73-74).

Позивач відповідей на відзиви відповідача суду не надсилав.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 10 жовтня 2023 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 26 жовтня 2023 року. 11 січня 2024 року закрито підготовче проваджегння у даній справі та призначено справу до судового розгляду на 25 січня 2024 року. 25 січня 2024 року у справі заслухані вступні слова сторін та їх представників, досліджені письмові докази по справі, 17 лютого 2024 року проведено допити свідків по справі. 22 лютого 2024 року завершено розгляду справи по суті та 23 лютого 2024 року ухвалено рішення суду по суті спору.

Установлені судом фактичні обставини даної справи

Із 21 квітня 2007 року по 26 січня 2024 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.18 т.1, https://reestr.court.gov.ua/Review/113312023). У шлюбі відповідачка від позивача народила сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20). Сторони визнали та підтвердили під час розгляду даної справи по суті ті обставини, що ОСОБА_4 із сином ОСОБА_7 зареєстровані та проживають разом по АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_3 також проживає в цьому житловому будинку.

Із двох копій кольорових фотокарток вбачається наступне: на першому фото (з лівої сторони аркуша) згорнутий навпіл аркуш паперу в клітину, на якому наявний запис запис «365» із зовнішньо схожим графічним знаком загальноевропейської валюти єврозони Європейського Союзу євро (Є), виконаний візуально схожою кульковою ручкою синього кольору, із перекресленим написом, візуально схоже виконаним кульковою ручкою, «317»; на другому фото (з правої сторони аркуша): зображення декількох купюр грошових коштів візуально схожих на долари США складених разом одна на одну, купюри з однієї сторони обгорнуті шматком паперу білого кольору із різними написами, виконаними візуально схожими на кулькову ручку: знак «долар США» ($) та після знаку «тире» подальший набор цифр «6.400» та під цим записом набор цифр схожий на позначення дати «25.06.2022», надалі після окресленої риски під цим записом наявний набір цифр «6.600» та під ним виконаний напис набору цифр також схожих на позначення дати «08.07.22» та під цим написом також проставлена риска. Дата виконання даних фото не проставлена, також не зазначено з використанням якого технічного пристрою виконані зазначені фото (а.с.28).

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 29 січня 2016 року ОСОБА_8 передала (продала) у власність ОСОБА_4 житловий будинок житловою площею 44,6 кв.м, загальною площею 76,8 кв.м, із господарськими та побутовими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , а покупець (відповідач у даній справі) прийняв від продавця цей нерухомий об`єкт, оплативши його вартість в розмірі 39000 грн, будинок розташований на присадибній земельній ділянці площею 0,12 га (а.с.81-84). Із змісту фотокопії технічного паспорту на зазначене домоволодіння вбачаються відомості про зведення цегляного житлового будинку у 2002 року, в ньому є три житлові кімнати, коридор, ванна та кухня, поряд із будинком станом на квітень 2002 року розміщувався гараж, дві літніх кухні, погріб, сарай, вбиральня та огорожа № 1-4 (а.с.75-77).

Також на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 29 січня 2016 року ОСОБА_8 передала (продала) у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1222 га кадастровий номер :05:004:0593 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, яка розташована по АДРЕСА_1 , а покупець (відповідач у даній справі) прийняв від продавця цей нерухомий об`єкт, оплативши його вартість в розмірі 10000 грн (а.с.78-80).

На чорно-білій фотопідборці наявні зображення одноповерхового житлового будинку із господарськими спорудами, парканом, ганком, дровником та літнім душем, гаражем та внутрішнім облаштуванням житлових та нежитлових приміщень кухні, кімнат, спальні, ванної кімнати, на фотокартках щодо окремих рухомих речей, розміщених у будинку, зазначена приблизна їх вартість на час їх придбання. Час фотографування та пристрій з використанням якого виготовлені фотозображення не зазначається. Сторони під час розгляду даної справи визнали те, що ці фотокартки є зображеннями житлового будинку (як із зовні, так і зсередини) та господарських споруд, придбаних ними у 2016 році (а.с.29-42, 112-123).

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12 серпня 2020 року ОСОБА_4 передала (продала) у власність покупцю ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_2 , а продавець (відповідач у даній справі) прийняв від покупця цей нерухомий об`єкт, оплативши його вартість в розмірі 49352,00 грн (а.с.85-87).

Неповнолітній свідок ОСОБА_7 суду пояснив про те, що наприкінці 2022 року і на початку 2023 року його батьки (сторони по справі) почали сперечатися, у них виникали непорозуміння і це тривало біля трьох місяців (він сподівався що між батьками відносини налагодяться), але після подання позову про розірвання шлюбу його батько (позивач по справі) почав вживати алкогольні напої, постійно допитувався у нього про його матір, у сварках ображав її (остання з метою уникнення конфліктів почала проживати разом із ним у його кімнаті в будинку по АДРЕСА_1 ). Із червня 2023 року позивач не приймає участі в його житті (не спілкується із ним і не бажає цього робити, матеріально його не підтримує). Із приводу спільного батьківського майна він спілкувався із батьком та останній йому сказав, що він забере всі речі та інструменти з гаражу та з будинку і дві машини (автомобіль марки «Газель» та «Фольксваген»), мотоцикл та причіп до легкового автомобіля), а будинок залишить матері. Уточнював те, що у червні 2023 року він на прохання його сестри ОСОБА_10 приїзжав до місця проживання його бабусі у с. Русанівка, де забрав її грошові кошти у виді доларів США купюрами номіналом по 100 (купюр було багато, але він їх не перераховував), які він поклав у конверт та передав своїй сестрі; у нього відсутній доступ до сейфу, який розміщений поряд із ліжком у спальні батьків, в якому батько зберігав рушницю та можливо патрони, грошові кошти в іноземній валюті у сейфі не зберігалися; після продажу квартири матері його батьками була придбана машина марки «Фольксваген» за 10000-13000 доларів США, залишок коштів батьки витратили на ремонт в їх будинку; готівкові кошти в іноземній валюті у пачках чи в іншій обгортці його батьки йому не демонстрували, розподіл жодних грошових коштів у доларах США між ним та його сестрою їх батьки не проводили. Зазначав, що він раніше на вихідні дні приїздив із м. Суми, де розташований ліцей, в якому він навчається, і відвідував своїх батьків, а з січня 2024 року він навчається дистанційно в ліцеї та проживає разом із матір`ю, підтримуючи її, оскільки їй буває погано, вона боїться появи в будинку батька та сварок із ним.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила про те, що вона нічого не чула про походження та наявність у подружжя ОСОБА_12 іноземної валюти в доларах США та євро, її дочка протягом часу перебування у шлюбі із ОСОБА_3 весь час просила у неї грошові кошти, та їй, як рідній матері ОСОБА_4 , потрібно було весь час допомагати, бо до 2013 року вона працювала завучем у місцевій школі, отримувала щомісячно заробітну плату, на даний час вона отримує достатню пенсію, щоб також допомагати онукам та дочці та її чоловіку (зокрема, у 2023 році останній у неї попросив надати йому грошові кошти для виконання якихось робіт по місцю проживання в їх спільному із її дочкою будинку в с-щі ОСОБА_13 і вона надала йому 10000 грн). Також зазначала про те, що у 2005 році ОСОБА_14 купила трикімнатну квартиру та переїхала проживати у цю квартиру через два роки. У 2007 році її дочка зареєструвала шлюб із ОСОБА_15 , який прийшов у сім`ю на все готове, для проведення ремонту у квартирі наймали людей, ОСОБА_3 разом із її чоловіком побудував гараж ( ОСОБА_16 фактично був підсобним робітником у її чоловіка, допомагаючи із будівництвом, а її дочка забезпечувала доставку будівельних матеріалів тощо, організовуючи все інше), у 2016 подружжя придбало дворище у АДРЕСА_1 ; у 2007 році, ще до народження спільного сина сторін ОСОБА_6 , вона за кредитні кошти придбала новий автомобіль ВАЗ-2109 (кредит вартістю 40000 грн вона оплачувала особисто, та влітку 2007 року її сестра з м.Одеса для більш швидкого погашення кредиту на автомобіль надала їй 10000 грн, які вона сплатила в рахунок погашення отриманого кредиту, у грудні 2021 року в м.Гадяч цей автомобіль був проданий за 3000 доларів США та вона сказала, щоб ці кошти новий власник автомобіля передав її дочці готівкою). Позивач працював раніше водієм маршрутки (остання у нього постійно ламалася), на даний час він працює у ТОВ «Завод Кобзаренка» слюсарем. Після продажу трикімнатної квартири вона не обізнана як її дочка розпорядилася цими коштами, мабуть придбала машину, заощадження її дочка розміщувала на рахунку у ПАТ «Приватбанк» до 2016 року (до придбання спільного з позивачем приватного будинку). У червні 2023 року її онук забирав заховані по місцю проживання свідка в с. Русанівка грошові кошти в іноземній валюті, які належали його сестрі (онуці свідка) ОСОБА_17 (яка хоча і лаялася із батьками раніше, але зараз зайняла сторону ОСОБА_3 ); у сейфі в будинку ОСОБА_18 міг зберігати патрони, про зберігання в ньому грошей вона не знала.

Свідок ОСОБА_19 суду показала про те, що у шлюбі подружжя ОСОБА_12 придбало будинок, перед цим продана була трикімнатна квартира, у будинку проводилися ремонти та придбавалися різні будівельні матеріали, до цього вона продавала ОСОБА_4 будівельні матеріали для ремонту зазначеної квартири у 2006-2007 роках (міжкімнатні двері, різні види пластику, цементу тощо), бо з 2006-2015 року вона працювала продавцем у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Позивач працював в місцевому відділі освіти спочатку, отримуючи мінімальну заробітну плату, мати ОСОБА_20 придбала для ОСОБА_21 автомобіль марки ВАЗ-2109 (цей автомобіль у подальшому був проданий чоловіку дочки ОСОБА_20 ). ОСОБА_4 , як і свідок, протягом 2004-2015 років, працювала у фірмі «Оріфлейм» у спільній групи і, здійснюючи продаж косметики, отримувала щомісячно достойну зарплату в іноземній валюті, про що вона була обізнана особисто. Батьки ОСОБА_4 допомагали подружжю ОСОБА_12 , тітка ОСОБА_20 також допомагала, також родичка ОСОБА_22 із м. Одеси допомагала їм грошима.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила про те, що після продажу її матір`ю ОСОБА_4 трикімнатної квартири за ціною чи 15000 чи 13000 доларів США, вони продовжували проживати у квартирі та після придбання через 2-3 роки по ціні 25000 доларів будинку в АДРЕСА_1 , в якому вони вважали що їм буде зручніше, вони у ньому поробили ремонти, придбали нові меблі та обстановку (дивани, ліжка, стінку у кухні, холодильник, пральну машину тощо, паркан будинку замінювали та встановлювати її батьки, дровники та баню будували разом, це домоволодіння є спільним майном сім`ї, кошти на це майно набувалися разом); після продажу квартири для сім`ї вони купили в м.Суми автомобіль марки «Фолькваген» Джета (при цьому, ремонти в будинку вже були практично завершені), також був придбаний мотоцикл «Ліфан» її брату ОСОБА_6 , інша частина грошей у виді пари тисяч доларів США залишилась у батьків. Автомобіль марки ВАЗ-2109 був проданий її нареченому, який є зараз її чоловіком, за 3000 доларів США рідною матір`ю відповідачки ОСОБА_11 , проте грошові кошти її чоловік віддав особисто її матері ОСОБА_4 (вона казала що ці гроші будуть її пенсією, бо вона ніде офіційно не працювала). Сейф в її батьківському будинку встановлено біля 3-4 років тому, в ньому батьки зберігали гроші, різні цінності (коштовності тощо), до 2007 року грошові заощадження зберігалися на банківському рахунку, доступ до якого та ключ мали лише батьки (ключ від нього розміщувався під подушками у спальній кімнаті її батьків (про це їй говорив її брат), останні збирали євро для її поїздки до Італії у навчальних цілях (зокрема, вона 50 євро повернула своїм батькам після того як не відбулася її закордонна поїздка у навчальних цілях (ці гроші вона бачила у березні-квітні 2023 року, 6600 доларів (якої країни валюта вона назвати не змогла) було відкладено батьками, та після чергової сварки 08 березня 2023 року її мати для того щоб її батько ОСОБА_24 пішов із їх сім`ї запропонувала йому 6600 доларів, далі ОСОБА_4 26 березня 2023 року віднесла ці кошти на роботу та поклала їх у сейфі, зазначаючи про те, що там гроші будуть у безпечному місці (у період часу із 8-го березня і до 20-х чисел березня 2023 року вона один раз бачила ці гроші, коли її мати ховала їх у свою жіночу сумку, щоб наступного дня віднести на роботу в сейф (після цього вона цих коштів вже не бачила), долари та євро одночасно свідок не бачила), та через два тижні її мати сказала щоб вони поговорили про долари та ОСОБА_21 , зазначивши, що ці долари будуть поділені між свідком та її братом (тобто між дітьми) та те, що вона їх показати не може, долари були купюрами номіналом по сто, написи на шматку папера із датами, які були обгорнуті гроші, написано почерком її матері, про що в матеріалах справи наявна фотозображення на арк.28. У квітні 2023 року також між нею та матір`ю була розмова про долари, проте гроші ні їй, ні брату не передавалися. Сварки між батьками на міжособистому ґрунті почали виникати у лютому-березні 2023 року.

Сторони під час розгляду даної справи визнали ті обставини, що у період шлюбу подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбало за спільні кошти у грудні 2021 року мотоцикл Lifan LF175-2E, у 2015 році малотонажний автомобіль марки ГАЗ-3302, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп легковий В, державний номерний знак НОМЕР_2 , а також у 2020 році легковий автомобіль марки «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 . Також сторони під час розгляду даної справи визнали ті обставини, що ОСОБА_3 з 2002-2011 роки працював водієм в управлінні освіти місцевої ради, з 2011 року і по 2020 рік працював водієм маршрутного пасажирського транспорту у фізичної особи-підприємця, з 2020 року і по теперішній час працює слюсарем-ремонтником ТОВ «Завод Кобзаренка», а ОСОБА_4 з 2002 року і по грудень 2016 року працювала в якості директора групи з продажу косметику бренду «Оріфлейм», з 2008 року і по 2016 рік вона в якості фізичної особи-підприємця здійснювала підприємницьку діяльність по торгівлі косметикою.

Сторони під час розгляду по суті даної справи підтвердили та визнали факт оскарження в апеляційному порядку відповідачем рішення місцевого суду від 29 листопада 2023 року про стягнення з позивача на користь відповідача у твердій грошовій сумі аліменти на утримання їх спільного сина ОСОБА_6 (https://reestr.court.gov.ua/Review/115267031, https://reyestr.court.gov.ua/Review/116998288).

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі щодо позовних вимог

За змістом статей 60 та 61 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно із статтею 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до норм ч.1-3 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Аналогічні за змістом норми, викладені і у статті 372 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Згідно із статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі.

Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери.

Висновки суду по суті заявлених вимог

1. Із урахуванням установлених обставин справи та досліджених у ній доказів, вступних слів сторін та їх представників суд убачає виникнення між сторонами у даній справі цивільного спору з приводу поділу спільно набутого нерухомого майна та грошових заощаджень в іноземній валюті за період спільного перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. Правовідносини, які виникли між сторонами спору, врегульовані вищезазначеними нормами Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України.

а) з приводу поділу нерухомого майна колишнього подружжя:

Аналіз доказів у даній справі формує у суду висновок про те, що нерухоме майно у виді житлового будинку загальною площею 76,8 кв.м із господарськими, побутовими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка площею 0,1222 га, кадастровий номер :05:004:0593, які розташовані в АДРЕСА_1 , з січня 2016 року набуло статусу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Такий висновок суду грунтується на тому, що зазначене майно придбавалося саме під час перебування сторін у шлюбі, за їх спільні кошти з проведенням відповідних ремонтних робіт у житловому будинку з метою створення зручних умов для проживання подружжя, їх спільного сина та дочки позивачки від першого шлюбу. Додатково судом ураховується те, що зазначена нерухомість придбавалася сторонами у період їх перебування у зареєстрованому шлюбі при офіційній працевлаштованості позивача та під час здійснення відповідачкою підприємницької діяльності з 2008 року по 2016 рік із продажу косметики « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і відповідно за спільно набуті на той час грошові кошти в сукупному розмірі 49000 гривень (сукупний договірний розмір придбаного майна), зазначені придбання нерухомості проводилося виключно в інтересах сім`ї та для задоволення дійсних житлових потреб її членів (подружжя та двох дітей).

Крім цього, жодна із сторін у даній справі не надала суду належних та допустимих доказів в підтвердження придбання цієї нерухомості за частину їх особистих коштів (заощаджень) чи від реалізації (продажу) належного їм на праві приватної власності майна, набутого кожним із них до реєстрації шлюбу. Тому суд уважає те, що сторона відповідача не спростувала відповідними доказами визначену ст.61, 69, ч.1 ст.70 СК України презумпцію спільності права власності подружжя на вищенаведене нерухоме майно.

Заперечення відповідачки про придбання спірного житлового будинку зі спорудами за частину її особистих коштів у розмірі 15000 доларів США, отриманих нею від продажу належної їй на праві приватної власності трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , суд уважає непереконливими і такими, що не відповідають дійсності, оскільки, по-перше, зазначену квартиру відповідачка продала у січні 2016 року лише за 49352 грн., ці кошти є значно меншими від еквіваленту 15000 доларів США та у договорі купівлі-продажу спірного будинку та земельної ділянки також зазначена сукупна ціна придбання цих об`єктів лише у розмірі 49000 грн., яка також є значно меншою від зазначеного відповідачкою грошового еквіваленту нібито отриманої нею від продажу належної їй квартири в іноземній валюті; по-друге, у тексті договорів купівлі-продажу спірної нерухомості відсутні застереження про внесення певних коштів відповідачкою в якості особистих коштів із відповідним визначенням її частки у цьому спільному майні (а.с.78-87).

Наведені висновки суду узгоджуються із правовою позицією, сформульованою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18.

Також суд не вбачає підстав для відступу від засади рівності часток колишнього подружжя у зазначеному нерухомому майні відповідно до норм ч.2,3 ст.70 СК України, як про це зазначала відповідачка та її представник ОСОБА_2 з посиланнями на проживання разом із відповідачкою її неповнолітнього сина ОСОБА_6 та несплату позивачем достатнього розміру аліментів на його утримання для забезпечення духовного і фізичного розвитку із урахуванням вищенаведеного. Так, стороною відповідача не доведено відповідними доказами факту ухилення позивача від участі в утриманні спільного сина сторін, а також не надано доказів одержання від відповідача недостатнього розміру аліментів для забезпечення фізичного, духовного розвитку спільної дитини сторін (відповідні роздруківки з банківських рахунків чи розписки про отримання певних коштів в якості аліментів на утримання спільного сина сторін тощо у матеріалах справи відсутні і стороною відповідача суду не подавалося на жодній стадії процесу, показання неповнолітнього свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 суд уважає недостатніми доказами через те, що такі обставини первинно повинні доводитися письмовими та іншими доказами, які підтверджують певні перерахування (передачу) грошових коштів тощо. Суд ураховує те, що рішення місцевого суду від 29 листопада 2023 року про щомісячне стягнення з позивача аліментів у розмірі 3500 грн на утримання сина ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 станом на 22 лютого 2024 року не набрало законної сили, також у матеріалах справи відсутні судові рішення про притягнення позивача до відповідальності за триваючу несплату аліментів на утримання сина, а позивач під час розгляду справи по суті категорично заперечував факт ненадання ним допомоги на утримання сина лише у червні 2023 року, зазначаючи про те, що він до ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини добровільно, періодично надавав сину відповідну матеріальну допомогу у різних розмірах. Факт проживання сина разом із матір`ю у спірному будинку, на думку суду, не є істотною обставиною та відповідно підставою для відступу від вищезазначеного принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності на вищевказану нерухомість при одночасній недоведеності вищезазначених обставин (https://reestr.court.gov.ua/Review/115267031). Суд також ураховує ті обставини, що неповнолітній син сторін по справі у спірному житлі має окремо облаштовану кімнату, його житлово-побутові умови із урахуванням досліджених судом фото-матеріалів щодо облаштування житлового будинку АДРЕСА_1 , є належними, вони відповідають нормі житлової площі в розмірі 13,65 кв.м., встановленої на одну людину (у спірному житловому будинку на час ухвалення даного рішення суду фактично проживають сторони разом із їх спільним сином), а спір про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання їх спільного сина протягом розумного строку буде остаточно вирішено за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції зі стягненням з ОСОБА_3 боргу по аліментам на утримання сина ОСОБА_7 і при працевлаштованості позивача та при одночасній матеріальній підтримці ОСОБА_4 спільному сину сторін буде забезпечено належне щомісячне утримання. Таким чином, суд окремо не вбачає підстав для відступу від принципу рівності часток колишнього подружжя у спірному нерухомому майні через відсутність потреби у захисті прав та винятковому враховуванні інтересів неповнолітнього сина сторін на його належне утримання та створення належних умов для проживання у спірному житлі.

Зазначені мотиви суду за своїм змістом узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року № 644/2026/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 344/5539/17, від 27 грудня 2019 року у справі № 297/2837/17, від 05 грудня 2018 року у справі № 456/828/17.

Із урахуванням вищевикладених висновків суду, ураховуючи заявлені межі позовних вимог та належно обраний позивачем спосіб захисту його права на поділ спільного майна колишнього подружжя, суд уважає за необхідне визнати вищевказане нерухоме майно спільною сумісною власністю сторін по справі та в порядку поділу цього спільного майна сторін визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину зазначеного майна за кожним із них.

б) з приводу поділу грошових заощаджень колишнього подружжя:

Аналіз доказів у даній справі щодо цієї самостійної вимоги формує у суду висновок про недоведеність стороною позивача факту наявності у сторін станом на день виникнення даного спору та станом на час його вирішення безпосередньо в суді в їх володінні та розпорядженні зазначених грошових коштів в іноземній валюті (в купюрах у доларах США та євро) у сумарній кількості, яка заявлена в позові. Наявність певної кількості грошових коштів в іноземній валюті не підтверджена позивачем належними й допустимими доказами, зокрема: ці кошти в іноземній валюті не перебували на банківських рахунках чи в інших фінансових установах на їх зберіганні чи в їх користуванні, відсутні документальні підтвердження придбання (обміну) іноземної валюти у певний період перебування сторін у шлюбі, грошові кошти в іноземній валюті сторонами не отримувалися у будь-яких фінансових установах готівкою у незначний по тривалості час до виникнення спору та до подання даного позову до суду. Ці обставини підтвердили сторони під час розгляду даної справи по суті.

За недоведеності наявності у даній справі дійсного предмету поділу суд позбавлений практичної можливості вирішити заявлений до суду спір в цій частині. Такий правозастосовчий підхід суду пов`язується із тим, при поділі спільного майна подружжя безпосередньо поділу підлягає лише те майно, що фактично наявне у сторін під час вирішення спору в суді (ст.60, ч.4 ст. 65, 69 СК України).

Крім того, сторони протягом розгляду даної справи на стадії підготовчого провадження та розгляду даної справи по суті обопільно не визнали наявність у них певних заощаджень, набутих ними у період перебування у шлюбі станом на час виникнення даного спору та розгляду даної справи в суді.

На думку суду, достовірно обставина наявності грошових заощаджень у сторін по справі до виникнення у них спору щодо їх поділу не може підтверджуватися показаннями свідків (близькими родичами сторін, колишніми членами їх сім`ї) та виготовленими 11 березня 2023 року фотозображеннями грошових купюр, візуально схожих на долари США, та частиною аркуша паперу із написами про нібито наявність валюти Європейського Союзу у виді євро, оскільки зазначені обставини із урахуванням вимог ст.89,95, 97,100 ЦПК України повинні первинно підтверджуватися саме письмовими доказами, речовими доказами, належно оформленими електронними доказами і лише додатково можуть доводитися показаннями певних незацікавлених у результатах вирішення даного спору свідків.

Зі змісту пояснень сторін та суперечливих показань допитаних по справі свідків судом не встановлено дійсне місцезнаходження (зберігання) зазначених готівкових коштів в іноземній валюті (позивач та свідок ОСОБА_23 зазначали, що ці кошти перебувають у відповідачки (у сейфі по місцю її роботи), а відповідачка зазначала про те, що частину іноземної валюти вона бачила у мисливському сейфі, який належить позивачу, та ці кошти у неї на даний час відсутні, мати відповідачки ОСОБА_11 зазначала про відсутність у подружжя ОСОБА_12 будь-яких заощаджень, а спільний син сторін зазначав про те, що готівкові кошти в іноземній валюті його батьки йому не демонстрували), посилання на інші належні та допустимі докази в підтвердження наявності цього майна у відповідача позивач не навів та суду не подав.

Також сторони не надали суду доказів в підтвердження джерел походження їх доходів, часу виникнення заощаджень та їх розміру, які б дозволяли б суду встановити фактичну можливість накопичення певного розміру заощаджень у подружжя, із урахуванням певних факторів по задоволенню поточних потреб сторін спору у житлово-комунальних та побутових послугах, по харчуванню тощо, у певний період часу (в тому числі, включаючи період від 2016 року (понесення подружжям витрат на придбання житлового будинку, проведення в ньому ремонтів та придбання у 2020 році автомобіля марки «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску) і по другу половину 2023 року (час виникнення спору між подружжям). Це унеможливило встановлення судом істотних обставин щодо предмету доказування у даній справі.

Із урахуванням наведених мотивів, суд уважає заявлений позов у цій частині необгрунтованим у повному обсязі, а тому у його задоволенні слід відмовити саме з цієї підстави.

Такі висновки суду узгоджуєються із подібними правовим позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 червня 2019 року у справі № 595/324/17, від 24 липня 2019 року № 646/12964/14-ц, від 29 липня 2019 року у справі № 316/2094/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 707/4651/2012, від 05 жовтня 2022 року у справі № 754/14341/19, у постановах Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, від 25 квітня 2018 року у справі № 212/8891/15-ц.

Розподіл судових витрат по справі

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, ураховуючи часткове задоволення уточненого заявленого позову ОСОБА_3 на 85 %, вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 11407 грн 00 коп повернення сплаченого ним судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог (позивачем при зверненні до суду сплачено 13420 грн судового збору, 85 % від сплаченої суми судового збору дорівнює 11407 грн) (а.с.1,50).

Сторони по справі не надали суду для розподілу документально підтверджені витрати за надану їм професійну правничу допомогу, а тому предмет поділу цих витрат на даний час відсутній.

Керуючись статтями 2,3,19, 23,76-89,141, 258-268, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя.

Визнати дерев`яний житловий будинок, обкладений цеглою, літ. А-1 загальною площею 76,8 кв.м (житлова площа 44,6 кв.м.), а також гараж літ. Б, літню кухню літ. В, цегляну прибудову літ. в, сарай літ. Г, погріб літ. п/г, вбиральню літ. У, цегляні сіни літ. а, ганок літ. кр, огорожу №1-4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Визнати земельну ділянку площею 0,1222 га, кадастровий номер: :05:004:0593, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину дерев`яного житлового будинку, обкладеного цеглою літ. А-1, загальною площею 76,8 кв.м (житлова площа 44,6 кв.м.), гаражу літ. Б, літньої кухні літ. В, цегляної прибудови літ. в, сараю літ. Г, погрібу літ. п/г, вбиральні літ. У, цегляних сіней літ. а, ганку літ. кр, огорожі №1-4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину дерев`яного житлового будинку, обкладеного цеглою літ. А-1, загальною площею 76,8 кв.м. (житлова площа 44,6 кв.м.), гаражу літ. Б, літньої кухні літ. В, цегляної прибудови літ. в, сараю літ. Г, погрібу літ. п/г, вбиральні літ. У, цегляних сіней літ. а, ганку літ. кр, огорожі №1-4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1222 га, кадастровий номер: :05:004:0593, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1222 га, кадастровий номер: :05:004:0593, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовити у задоволенні позову в частині поділу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошових заощаджень подружжя у розмірі 6600 доларів США та 365 євро.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 11407 (одинадцять тисяч чотириста сім) гривень 00 коп судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_5 ).

Повне рішення суду складено 01 березня 2024 року.

Суддя Д. В. Бутенко