Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/829/24
Провадження № 2-о/528/33/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 вересня 2024 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Вітківського М.О.,

при секретарі - Коваленко О.В.,

за участі:

заявника - ОСОБА_1

заінтересованих осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Гребінка з повною технічною фіксацією в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про надання права на шлюб,

в с т а н о в и в:

06.08.2024 заявник ОСОБА_1 звернулась до Гребінківського районного суду Полтавської області із вказаною заявою, якою просить суд: постановити рішення про надання їй право на укладання шлюбу з громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що заявниця ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і на даний час ще не досягла шлюбного віку. В 2013 році вона познайомилася з ОСОБА_2 , з яким почали товаришувати. В подальшому, між ними склалися теплі, щирі, ніжні стосунки, вони мають взаємні почуття любові та поважають одне до одного, тому заявниця має намір зареєструвати шлюб з останнім

Коли звернулися до відділу ДРАЦС, щоб подати заяву про реєстрацію шлюбу, їм було відмовлено у прийнятті заяви та реєстрації шлюбу у зв`язку з тим, що заявниця не досягла шлюбного віку, а саме 18 років.

Визнання права на укладення шлюбу для неї є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки на даний час вона вже на 26 тижні вагітності, а тому їй необхідно зареєструвати шлюб до народження дитини. З цих підстав заявниця і звертається до суду.

Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 13.08.2024 року відкрито окреме провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 03.09.2024 о 11-00 год., з викликом сторін. Встановлено заінтересованим особам строк для подання заперечення проти заяви.

В судовому засіданні 03.09.2024 року заявниця ОСОБА_1 підтримала вказану заяву, просила її задовольнити, додатково зазначила, що дійсно має намір створити сім`ю з ОСОБА_2 , з яким вже тривалий час проживають та який являється батьком їхньої майбутньої дитини.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , з яким передбачається реєстрація шлюбу в судовому засіданні підтримав подану заяву, зазначив що дійсно має намір створити сім`ю з заявницею, яка буде матір`ю їхньої спільної дитини. Тривалий час вони проживають разом. Він повністю усвідомлює наслідки вказаного рішення, його батьки цілком підтримують.

Заінтересована особа ОСОБА_3 - мати заявниці, у судовому засіданні повідомила, про те, що не заперечує проти надання доньці права на шлюб з ОСОБА_2 Додатково пояснила, що змінила своє прізвище на ОСОБА_4 у зв`язку з реєстрацію шлюбу.

Заінтересована особа - представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, проте на адресу суду від начальника відділу Довгополової Т. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначають, що не заперечують проти заявлених вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи заявниці, пояснення заінтересованих осіб, прийшов до висновку, що вимоги заяви про визнання надання права на шлюб підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про надання права на шлюб.

В ст. 51 Конституції України законодавець закріпив наступне, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У ст. 12 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підписної 04.11.950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року зазначено, що чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права.

Згідно ч. 1 ст. 1 СК України - Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

В розумінні частин 1 та 4 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до частин 1, 3 та 4 ст. 4 СК України особа, яка досягла шлюбного віку, має право на створення сім`ї. У випадках, передбачених частиною другою статті 23 цього Кодексу, сім`ю може створити особа, яка не досягла шлюбного віку. Кожна особа має право на проживання в сім`ї. Особа може бути примусово ізольована від сім`ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя.

Частина 1 ст. 7 СК України вказує на те, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Частина 1 ст. 22 СК України встановлює, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років.

Досягнення шлюбного віку є юридичним фактом, який породжує у особи право на шлюб.

Згідно ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам.

Статтею 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Сімейного кодексу України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст. 23 Сімейного кодексу України) повинна розглядатися судом в окремому провадженні, при цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч. 2 ст. 23 Сімейного кодексу України, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім`я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом.

Так, згідно копії паспорту громадянина України (ID-картка) номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день розгляду справи досягла повних 17 років і є неповнолітньою особою.

Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно повторно виданої копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04.06.2021 року, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 28.03.2018 року, мати заявниці ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_7 , в зв`язку з цим її прізвище було змінено на Цегельник.

Згідно копії паспорту громадянина України (ID-картка) номер НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і є повнолітньою особою.

Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки від 01.08.2024 р., наданої КНП «Гребінківська міська лікарня», ОСОБА_1 , 2007 р.н., знаходиться на обліку в жіночій консультації, у зв`язку з вагітністю терміном 26 тижнів.

Як встановлено в судовому засіданні, заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 бажають зареєструвати шлюб, оскільки вони мають взаємні почуття любові один до одного та бажають створити сім`ю і хочуть щоб їхня дитина народилася у шлюбі. При цьому, мати заявниці ОСОБА_3 не заперечує проти шлюбу її неповнолітньої доньки оскільки шлюб відповідає її інтересам.

З огляду на дослідженні та оцінені обставини суд констатує наступне, що заявниця не досягла шлюбного віку з якого можливо право реєстрації шлюбу в органах ДРАЦС, вона виходячи з заяви та особистих пояснень бажає зареєструвати у встановленому порядку шлюб з ОСОБА_2 , оскільки у них існують взаємні теплі і щирі стосунки, вони мають один до одного почуття та любові, проживають однією сім`єю, що саме по собі вказує на те, що між сторонами склались довірливі стосунки, які притаманні сім`ї, крім того, заявниця вагітна, а тому на погляд суду існує повна та вільна згода заявниці та ОСОБА_2 на реєстрацію шлюбу.

Судом не встановлено будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявниці, у зв`язку з чим, дійшов висновку, про можливість надання права на шлюб, оскільки, це відповідає її інтересам, тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.7, 10, 12, 13, 81,258, 259, 263, 264, 265, 267, 268, 293, 294, 351, 352, 353, 354 ЦПК України, ст. 21-24 Сімейного кодексу України , ст. 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, суд-

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про надання права на шлюб- задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на укладання шлюбу з громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М. О. Вітківський