Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7121/23 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 70 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Павицької Т.М.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/7121/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 15 липня 2006 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 31 березня 2021 року розірвано. Від шлюбу вони мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказала, що діти перебувають на її повному утриманні, відповідач жодної матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатною особою, працює у будівельній галузі, інших утриманців не має, тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі, достатньому для забезпечення життєво-необхідних потреб дітей.

Таким чином, просила суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 3000 грн на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 1500 грн. та на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1500 грн. щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зокрема, вказує, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2023 року про відкриття провадження та прийняття справи до розгляду також зазначалося про право позивача протягом п`яти днів після отримання відзиву надати суду відповідь на відзив. Копію відзиву на позовну заяву нею було отримано засобами поштового зв`язку 15 листопада 2023 року, водночас оскаржуване судове рішення було ухвалено вже 14 листопада 2023 року, що унеможливило її скористатися правом, наданим процесуальним законодавством, на надання відповіді на відзив.

Окрім цього, в обґрунтування призначеного до стягнення з відповідача розміру аліментів судом зазначено, що нею не надано жодного належного доказу на підтвердження наявності у ОСОБА_2 достатнього заробітку та спроможності сплачувати аліменти у розмірі по 3000 грн на утримання кожної дитини, а також того, що сплата аліментів у вказаному розмірі не поставить його у скрутне матеріальне становище.

Суд аргументував своє рішення тим, що у відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що протягом тривалого часу не має постійного доходу і офіційного місця роботи, на підтвердження чого надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за період з 1 кварталу 2023 року по 2 квартал 2023 року.

Вважає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, фактично призначивши до стягнення аліменти на рівні мінімально встановленого законом розміру. При цьому, мотиви, з яких виходив суд, є сумнівними та оціночними, адже такі категорії як достойність заробітку та ймовірність у майбутньому перебування відповідача у скрутному матеріальному становищі об`єктивно не можуть бути встановлені на підставі жодних існуючих доказів, оскільки є абстрактними та неконкретизованими. Самі лише подані відповідачем відомості про джерела/суми доходів за перші 2 квартали 2023 року явно не свідчать про наявність у нього нерегулярного чи мінливого доходу або його відсутність взагалі. Цей доказ є єдиним на підтвердження позиції відповідача і не може ставитися у противагу інтересам дітей та їх праву на нормальний розвиток та існування.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Зокрема, зазначає, що усвідомлює свій обов`язок виховувати та утримувати дітей та не відмовляється від нього, проте призначення аліментів у розмірі, в якому просить позивачка, є непосильним для нього у порівнянні з його доходом.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 31 березня 2021 року у справі №294/1459/20 розірвано шлюб між сторонами (а.с. 6).

Від шлюбу позивачка та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.а.с. 4 - 5).

Відповідач надав Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 25 жовтня 2023 року №0623-23-02519, згідно з якими інформація щодо джерел сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору відносно ОСОБА_2 за період з 1 кварталу по 2 квартал 2023 відсутня (а.с.26).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів того, що відповідач має достатній рівень заробітку, який надає йому можливість сплачувати аліменти у розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину.

Водночас, слід зазначити, що відповідач є особою працездатного віку, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім`ї не має. Доказів того, що він має незадовільний стан здоров`я, суду не надано, й відповідно до положень сімейного законодавства України він зобов`язаний забезпечити своїм неповнолітнім дітям належний рівень матеріального утримання.

Таким чином, з метою врахування інтересів дітей та забезпечення їх життєво- необхідних потреб з відповідача підлягає стягненню по 3000 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2023 року й до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: