Справа № 522/217/24-Е
Провадження № 2/522/399/24
УХВАЛА

28 лютого 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

представника позивача адвоката Большан І.В.,

відповідач у судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2024 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

12.01.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28.02.2024 від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява про встановлення режиму окремого проживання подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 терміном на 6 місяців.

Дослідивши матеріали зустрічного позову, суд дійшов наступних висновків.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша-третя статті 12 ЦПК України).

Відповідно дот частини другої статті 49 ЦПК України одним із спеціальних прав відповідача є право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Зустрічний позов - це позов, який подається відповідачем до позивача у тому самому судовому процесі задля захисту проти первісних позовних вимог.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів в інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків - уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Частиною першою статті 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Спеціальні вимоги щодо змісту зустрічного позову та умови його прийняття до спільного розгляду з первісним позовом визначено частиною другою статті 193 ЦПК України. Так, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом (частина третя статті 193 ЦПК України).

У цій справі предметом первісного позову є вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, предметом зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є встановлення режиму окремого проживання подружжя.

Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначено статтею 112 СК України. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Інститут встановлення режиму окремого проживання подружжя врегульовано статтями 119, 120 СК України.

Згідно із частиною першою статті 119 СК України суд може постановити рішення про встановлення режиму окремого проживання подружжя за заявою подружжя або позовом одного з них, передумовою встановлення такого режиму є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно.

Виходячи із системного аналізу положень глави 11 СК України, режим окремого проживання подружжя і припинення шлюбу шляхом його розірвання мають, у тому числі, правові наслідки, які є спільними для обох інститутів: 1) встановлення режиму особистої приватної власності на майно, набуте у відповідний період відсутності шлюбних відносин та дії режиму окремого проживання подружжя, розпорядження цим майном без врахування обмежень, які визначені статтею 65 СК України; 2) презумпція походження дитини не від чоловіка у випадку, якщо вона народжена дружиною після спливу десяти місяців після встановлення режиму окремого проживання подружжя (частина друга статті 120 СК України), яка відповідає аналогічній презумпції дитини, народженої після спливу десяти місяців після припинення шлюбу (частина друга статті 122 СК України) - в обох випадках у чоловіка не виникають права та обов`язки як батька дитини, зокрема й аліментні зобов`язання.

Режим окремого проживання подружжя має строковий характер. Відповідно до частини другої статті 119 СК України режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

На відміну від розірвання шлюбу, встановлений судом режим окремого проживання подружжя може бути припинений, у тому числі, у разі поновлення сімейних відносин, зважаючи на припинення причин, які зумовили неможливість або небажання одного з подружжя чи обох з подружжя проживати спільно або зміну ставлення до них з боку подружжя.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при застосуванні положень статей 119, 120 СК України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер.

Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим.

Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди.

Вирішуючи заяву в порядку статті 119 СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Отже, хоча позов про розірвання шлюбу та позов про встановлення режиму окремого проживання подружжя виникають з правовідносин між подружжям, стосуються спору між подружжям у зв`язку з неможливістю чи небажанням одного з подружжя чи обох з подружжя проживати спільно, вони мають самостійний характер.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2022 у справаі № 760/10709/20 (провадження № 61-16246св20).

Крім того, відповідно до ч.ч. 4, 6 статті 19 ЦПК України справи про розірвання шлюбу відносяться до категорії малозначних справ, і для їх розгляду використовується інститут спрощеного позовного провадження.

В той же час, частиною 4 статті 193 ЦПК України у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд повинен постановити ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, що, очевидно, матиме наслідком затягування розгляду справи.

Враховуючи викладене, матеріали зустрічного позову підлягають поверненню відповідачу без прийняття до розгляду спільно з первісним позовом.

Керуючись ст.ст. 49, 193, 194, 260, 261, 353, 354 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали відповідно до ст. 259 ЦПК України буде складено протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст ухвали складено 01.03.2024.