Справа № 585/4745/23
Номер провадження 2/585/130/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в порядку загального позовного провадження справу № 581/4745/23, провадження № 2/585/130/24.

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ»,

предмет позову: відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Представник позивача ОСОБА_3 , який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 04 жовтня 2023 року,

представник відповідача ОСОБА_4 , який діє на підставі Договору про надання правничих (правових) послуг від 30 листопада 2023 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позов мотивує тим, що 30.05.2023 близько 17 год. 25 хв. відповідач, керуючи автомобілем «Nissan note» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Коржівська в м. Ромни поблизу буд. №19, допустив наїзд на її сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який внаслідок ДТП був доставлений до реанімаційного відділення КНП «Роменська ЦРЛ» РМР, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Відомості про дану подію внесено до ЄРДР за № 000438 від 30.05.2023 за ч.2 ст. 286 КК України. Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області Назаренка В.В. указане кримінальне провадження закрито на підставі п.2.ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Смертю сина їй спричинено моральну шкоду.

Вказує, що цивільна відповідальність водія автомобіля «Nissan note» р.н. НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ «СК «УСГ», тому ПАТ «СК «УСГ» в добровільному порядку за її заявою частково відшкодовано спричинену моральну шкоду - 84000 грн. (12 мінімальних заробітних плат). Відповідач ОСОБА_2 добровільно спричинену їй моральну шкоду не відшкодував.

Посилаючись на норми ст.ст. 23, 1166, ч.1 ст. 1167, 1187 ЦК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначає, що трагічно загиблий ОСОБА_6 був її сином. Перенісши втрату найближчої людини вона зазнала душевних страждань і непоправних змін у своєму житті. Розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б частково компенсувати ті емоційні страждання, які доводиться їй відчувати і на даний час. Дана подія стала для неї трагедією. Пережите горе виразилось в безперервних до теперішнього часу душевних стражданнях і переживаннях. Син був її кровиночкою, сенсом життя та материнського щастя. Все своє попереднє життя, всі свої сили і час вона приділяла вихованню, догляду та освіті дитини, раділа його успіхам, співпереживала труднощам і прикростям, в усьому підтримувала його на життєвому шляху, разом з ним мріяли і будували плани на майбутнє. Трагічні події ДТП 30.05.2023 безповоротно змінили її життя. Протягом всього часу, що минув після загибелі сина, вона повністю позбавлена нормальних і звичних умов життя і роботи, позбавлена сну, спокою, перебуває у безвихідному, пригніченому стані, що у свою чергу, зумовило прояв тривалої депресії, безперервний стан неспокою і тривоги негативним чином відбивається на звичному способі життя, спілкуванні, роботі, житті і відпочинку. Для організації похорону вона змушена була позичати гроші, щоб покрити витрати, не заплановані сімейним бюджетом. Все в побуті щодня нагадує про втрату сина. Це спричиняє виникнення ще більшого пригніченого стану, внаслідок чого вона почала нервово відноситись до оточуючого світу. Внаслідок такого нервового перенапруження, погіршились стосунки з друзями та близькими.

Враховуючи характер та глибину душевних страждань, виходячи з критеріїв розумності і справедливості заподіяну моральну шкоду вона оцінює в 1000000 грн. Сума враховує у себе всі страждання, які їй довелося перенести: безповоротні зміни в житті, негативний вплив нервових потрясінь на стан здоров`я, тобто моральні страждання, пов`язані з втратою найближчої людини.

Обов`язок спричиненої шкоди покладається на ОСОБА_2 , як учасника ДТП і водія та страхову компанію, в якій була застрахована відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу. За відрахуванням сплаченої добровільно моральної шкоди страховою компанією з відповідача ОСОБА_2 просить стягнути моральну шкоду у розмірі 919600 грн. та судові витрати (а.с.1-4).

14.12.2023 до Роменського міськрайонного суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач, посилаючись на норми ЦК України ( ст.15, ч.1 ст. 22, ст. 23, ч.ч.1,2 ст. 1187, ст. 979, ч.3 ст. 988, ч.1 ст. 1194), Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст. 3, 5, 6, 23, 27), правові позиції Верховного Суду у справах з аналогічних спорів зазначає, що дуже жаліє, що внаслідок вищевказаної ДТП отримав смертельні ушкодження малолітній ОСОБА_5 , що безспірно спричинило позивачці ОСОБА_1 моральні переживання, душевні і фізичні страждання.

Зазначає, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ відповідно до Полісу №213673978 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.03.2023 з терміном дії до 12.03.2024 включно. Позивач просить стягнути з нього 919600 грн., тобто різницю між проведеною страховиком страховою виплатою та розміром завданої їй моральної шкоди, яку вона оцінила в 1000000 грн. Вважає, що об`єктивний та реальний розмір моральної шкоди, не повинен перевищувати ліміту відповідальності страховика - 320000 грн., а тому саме страховик повинен бути належним відповідачем у даній справі. А він, ОСОБА_2 , може нести відповідальність лише в разі недостатності виплати страхового відшкодування, що перебільшує ліміт відповідальності страховика. Звернення позивачки безпосередньо до страховика із заявою про виплату їй страхового відшкодування є позасудовою процедурою здійснення такого страхового відшкодування, яка не виключає право особи безпосередньо звернутись до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

З постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області Назаренка В.В. вбачається, що за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження №0000438 було проведено судову авто технічну експертизу, відповідно до висновку якої при обставинах даної ДТП водій автомобіля «Nissan note» р.н. НОМЕР_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР України і в даній дорожній ситуації не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода. За умови застосування водієм указаного автомобіля ОСОБА_2 своєчасного гальмування та з урахуванням встановленого темпу руху пішохода, останній не встигав залишити небезпечну зону напрямку руху автомобіля. В діях водія автомобіля «Nissan note» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 невідповідності вимогам пунктів ПДР не вбачається. На підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в його ( ОСОБА_2 ) діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Розмір відшкодування моральної шкоди має відповідати принципам розумності, справедливості і добросовісності, а обов`язок відшкодувати моральну шкоду, з урахуванням норм ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повинен бути повністю покладений на ПАТ «СК «УСГ». Вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 919600 грн. не відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин ДТП та відсутності його вини в її скоєнні, цей розмір є завищеним та надмірним, а тому позовні вимоги щодо відшкодування завданої моральної шкоди в зазначеному розмірі є необґрунтованими. З дня ДТП він матеріально допомагав ОСОБА_1 та в сумі сплатив близько 32062 грн. На даний час на його утриманні фактично перебуває його мати-пенсіонерка, ОСОБА_7 , 1960 року народження, так як отримує мінімальну пенсію. Його заробітна плата близько 10000 грн. Автомобіль «Nissan note» придбаний його матір`ю на заощаджені кошти, тобто він є спільною сумісною власністю його та його матері.

Також вказує на наявність у даному випадку грубої необережності як самого малолітнього, так і позивачки, що сприяло виникненню шкоди, про що просить допитати заявлених ним свідків.

Щодо відшкодування судових витрат, зазначає, що уклав договір про надання правничиї (правових) послуг з адвокатом Цимбалом В.І., якому сплатив 5000 грн., при ухваленні рішення просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

13.12.2023 від третьої особи надішли письмові пояснення щодо позову, в яких вказано про те, що ПАТ «СК «УСГ» виконало свої зобов`язання перед позивачем у повному обсязі відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплативши ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 80400 грн. (12 мінімальних заробітних плат) (а.с.118-120).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скляров С.Л. позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені у позові обставини. Відповідаючи на запитання зазначив, що неповнолітня дитина перебувала біля дороги разом з братом, бо це місто і всі ці обставини вже враховані при визначенні суми моральної шкоди. Там були і старші діти, 12 та 11 років. Факт перебування дитини біля проїзної частини не свідчить про грубу необережність.

Йому не відомо, чи напередодні дитина перебігала дорогу у цьому місці.

ОСОБА_2 на поховання кошти надавав.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що відповідач оплатив послуги ритуального бюро «Скорбота» та поминальний обід у кафе. Особисто їй у руки ніяких кошти не давав.

Діти не грали біля дороги, вони ходили на дитячій майданчик з дівчатами 11 і 12 років і у тому місці переходили дорогу. Вона у цей час готувала їжу, тому сама і не відвела сина на майданчик. Дівчата попросили взяти її ( ОСОБА_1 ) сина з собою і вона дозволила.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди вказала, що разом з сином померла частина її. Це невідворотна втрата.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, оскільки вважає, що хлопчик сам навмисно вискочив на дорогу, бо діти так розважались. Розуміючи по-людськи горе матері допомагав, чим міг. Його ( ОСОБА_2 ) дружина взяла відпустку і цілими днями сиділа з хлопчиком в реанімації до самої його смерті. Особисто з позивачкою не спілкувався, вибачення просила його дружина за нього. Сам не просив, бо йому було тяжко. Погоджується з тим, що позивач, як мати, страждає, але він у цьому не винен.

Страхова компанія відшкодувала ОСОБА_9 завдану шкоду.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Цимбал В.І. заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

29 листопада 2023 року судом справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; призначено справу до підготовчого засідання (а.с.106).

29 листопада 2023 року постановлено ухвалу про забезпечення позову (а.с.102-103).

21 грудня 2023 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті (а.с.172).

Представник третьої особи до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у письмових поясненнях на позов просить про розгляд справи у його відсутності (а.с.120).

Інші процесуальні дії, передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України, у справі судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19.04.2016 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати: ОСОБА_1 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер (а.с.9).

Відповідно до Полісу №213673978 цивільна відповідальність водія автомобіля «Nissan note» р.н. НОМЕР_1 застрахована в ПАТ «СК «УСГ», страхувальник - ОСОБА_2 (а.с.11).

04.08.2015 ОСОБА_2 отримав посвідчення водія, категорія В (а.с.12).

Транспортний засіб «Nissan note» р.н. НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с.13).

У висновку експерта №СЕ-19/119-23/7527-ІТ від 29.06.2023 наданого в рамках кримінального провадження за №0000438 від 30.05.2023 зазначено, що слідові картина, яка була зафіксована під час огляду місця події, характерна для розташування автомобіля «Nissan note» д.н. НОМЕР_1 на пішохода на правій смузі проїзної частини вул. Коржівська в м. Ромни, по напрямку в бік вул. Аптекарська не ближче ніж 2,9 м до її правого краю, перед розташуванням плями бурого кольору і початку потертостей тканини, але не далі ніж розташування передньої частини автомобіля в його кінцевому положенні, відносно умовної лінії повздовжнього орієнтиру (а.с.28-30).

Згідно висновку експерта №СЕ-19/119-23/8421-ІТ від 30.06.2023, проведеного в рамках кримінального провадження за №0000438 від 30.05.2023, в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Nissan note» повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «Nissan note» не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода. В діях водія автомобіля «Nissan note» з технічної точки зору невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України не вбачається. Оцінка дій пішохода не потребує спеціальних авто технічних знань та навичок і може бути виконана органами слідства або судом самостійно відповідно до вимог Розділу 4 Правил дорожнього руху України.(а.с.25-27).

На момент проведення огляду автомобіля «Nissan note д.н. НОМЕР_1 технічних несправностей його робочої гальмівної системи, рульового керування та ходової частини, не виявлено (а.с.31-34, 35-37).

Згідно Висновку експерта №111 від 27.07.2023 при знаходженні ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні в КНП «Роменська ЦРЛ» РМР встановлено діагноз «… важка поєднана краніо-торако- абдомінальна травма. Посттравматичний набряк головного мозку. Забій головного мозку важкого ступеню. Відкрита рана волосисної частини голови. Перелом основи черепа. Церебросубарохноїдальний крововилив. Забій органів межистиння. …Проведено: «…операція -верхньосерединна лапаротомія, сплектомія…». «… Смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка проявилась у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, закритої тупої травми шийного відділу хребта,закритої тупої травми черевної порожнини, що підтверджується наявністю вищеописаних ушкоджень, механізмом їх утворення, даними гістологічного дослідження та даними медичної документації. тілесне ушкодження у вигляді поєднаної травми, кожне окремо, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя…Враховуючи механізм їх утворення, не виключено, що вони можуть знаходитись «…в прямому причинному зв`язку з подією ДТП…» (а.с.18-24).

29.07.2023 на адресу ОСОБА_1 старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Сумській області направлено постанову про закриття кримінального провадження від 29.07.2023 (а.с.14).

Згідно указаної постанови 30.05.2023 близько 17 год. 25 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nissan note» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Коржівська в м. Ромни поблизу буд. №19, допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який раптово вибіг на проїзну частину поза межами пішохідного переходу. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до реанімаційного відділенні КНП «Роменська ЦРЛ» РМР де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Відомості про дану подію внесено до ЄРДР за № 000438 від 30.05.2023 за ч.2 ст. 286 КК України…З урахуванням зібраних доказів з метою встановлення технічної можливості для водія «Nissan note» уникнути наїзду на пішохода у кримінальному провадженні призначено і проведено судову авто технічну експертизу, відповідно до висновку якої при обставинах даної ДТП водій автомобіля «Nissan note» р.н. НОМЕР_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР України і в даній дорожній ситуації не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода. За умови застосування водієм указаного автомобіля ОСОБА_2 своєчасного гальмування та з урахуванням встановленого темпу руху пішохода, останній не встигав залишити небезпечну зону напрямку руху автомобіля. В діях водія автомобіля «Nissan note» ОСОБА_2 невідповідності вимогам пунктів ПДР не вбачається. Оцінюючи зібрані під час досудового розслідування докази в їх сукупності, слідчий прийшов до висновку про відсутність у діях водія автомобіля «Nissan note» ОСОБА_2 як об`єктивної (відсутні порушення вимог Правил дорожнього руху, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками), так і суб`єктивної сторони, а отже і складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с.15-17).

Начальником відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Сумській області надано висновок, затверджений заступником начальника слідчого управління ГУНП в Сумській області 10.08.2023 про обґрунтованість закриття кримінального провадження №0000438, розпочатого 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с.38-39).

23.08.2023 ОСОБА_1 до ПАТ «СК «УСГ» подано заяву , в якій остання на підставі ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить здійснити відшкодування спричиненої моральної шкоди в межах ліміту відповідальності страховика, тобто у розмірі 80400 грн. (12 мінімальних заробітних плат), яка була заподіяна водієм автомобіля «Nissan note» р.н. НОМЕР_1 в результаті ДТП, що сталась 30.05.2023 в м. Ромни сумської області (а.с.40-42).

05.10.2023 страховиком ПАТ «СК «УСГ» складено страховий акт № ДКЦВ-341 про необхідність виплати страхового відшкодування у розмірі 80400 грн. ОСОБА_1 (а.с.122).

Платіжною інструкцією №77015 від 05.10.2023 підтверджується факт виплати страхового відшкодування (а.с.123).

На підставі поданої заяви 05.10.2023 о 15:06 на рахунок позивача надійшло страхове відшкодування у розмірі 80400 грн.(а.с.43).

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Ромни Сумської області, згідно свідоцтва про його народження серії НОМЕР_3 від 27.10.1992 його матір`ю є ОСОБА_7 (а.с.145).

Остання є пенсіонером за віком (а.с.146).

Згідно довідки АТ «Оператор газорозподільної системи» «Сумигаз» ОСОБА_2 займає посаду інженера з метрології. Дохід за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 склав 123519,52 грн. (Дохід указано на момент придбання автомобіля) (а.с.147).

19.02.2019 ОСОБА_7 проведено попередню оплату за митне оформлення автомобіля ОСОБА_2 у розмірі 42859, 23 грн. (а.с.148).

Статистична вартість легкового автомобіля «Nissan note» становила 76806,79 грн., що вбачається з електронної декларації від 19.02.2019 (а.с.149).

Повідомлення про ДТП, яка сталась 30.05.2023 зареєстроване в ПАТ «СК «УСГ» за номером НОМЕР_4 (а.с.151, 156).

Згідно довідки ФОП « ОСОБА_11 » від 05.06.2023 ОСОБА_2 замовив комплекс ритуальних послуг на загальну суму 18650 грн. з приводу смерті ОСОБА_5 . Дата поховання 05.06.2023 (а.с.152).

До довідки додано рахунок ФОП « ОСОБА_11 » з описом найменування послуг та їх вартості, з якого вбачається, що ОСОБА_2 придбано гроб, хрест, оплачено транспортні послуги, катафалк, доставку з моргу, дві доставки з Конотопа, ритуальну фурнітуру, корзини, вінки, ленти та платки , інші послуги (а.с.153).

Також відповідачем долучено накладну від 05.06.2023, якою підтверджується оплата ОСОБА_2 поминального обіду на суму 8670 грн. (а.с.154) та на підтвердження придбання алкогольних та інших напоїв ним долучено відповідну квитанцію на суму 1628, 90 грн. (а.с.158) .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що у день, коли сталась подія ДТП, перебував вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Якраз був у дворі, побачив, що бігають малі діти по проїзній частині без нагляду дорослих, що викликало у нього стурбованість, тому виходив декілька разів дивитись. Бачив, що діти раз пробігли через дорогу, потім, коли він ( ОСОБА_13 ) вийшов вдруге, почув звук сильного удару, побачив, що на дорозі лежить дитина, поруч стоїть машина синього кольору. З машини вийшов водій, як потім дізнався, - ОСОБА_2 . На його ( ОСОБА_2 ) місці міг бути будь хто. Позивач - це його (свідка) сусідка. Він часто виходить гуляти з собакою і бачить, що ОСОБА_1 з подружкою допізна сидять, випивають. Її діти бігали завжди самі. Дитячий майданчик десь за 100 м у провулку, далеко від того місця, де сталось ДТП. Хлопчик стояв, стояв…, потім різко перебіг дорогу - діти так грались.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що 29 травня 2023 року о 22 год. 30 хв. їхала з чоловіком ОСОБА_15 на автомобілі з увімкнутим дальнім світлом фар по АДРЕСА_1 в напрямку центру міста. Раптом хлопчик, років 8, перед їх машиною перебіг дорогу з правого боку - ліворуч, та заховався за дерево, виглядав і сміявся. Вона злякалась. Бачила, як поодаль, на достатньо великій відстані, стояли дві жінки і розмовляли. Біля дороги хлопчиків було двоє. Потім дізналась, що на наступний день у тому місці сталась ДТП, тому у соціальній мережі написала коментар про те, що з нею було там напередодні.

Не може стверджувати, що бігала саме ця дитина, що загинула.

Люди коментували публікацію про цю ДТП , писали, що по вул. Коржівська постійно бігають діти.

Свідок ОСОБА_15 дав суду аналогічні пояснення.

З наведеного суд встановив, що між сторонами склалися правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, які підлягають вирішенню на підставі норм Конституції України, Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Норми матеріального права, засновані судом.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Відповідно до ч.4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У пункті 1.3 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Згідно із статтею 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.3 статті 27 Закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Норми процесуального права, застосовані судом.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Мотиви суду.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

У постанові Верховного Суду від 20.12.2023 (справа №450/446916-ц) , вказано, що у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого необхідно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Матеріали справи не містять, і під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу загиблого.

Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (ч. 2 ст.1193 ЦК України).

Дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку суд виходить з того, що дорожньо-транспортна пригода, у якій загинув малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сталася не з вини відповідача. ДТП частково відбулася внаслідок необережних дій малолітнього, який раптово вибіг на проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу, що вбачається з постанови про закриття кримінального провадження №0000438 від 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, винесеної старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Сумській області від 29.07.2023 ОСОБА_16 (а.с.15-17), та висновку начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Сумській області, затвердженого заступником начальника слідчого управління ГУНП в Сумській області 10.08.2023 про обґрунтованість закриття кримінального провадження №0000438, розпочатого 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с.38-39).

Безперечно, внаслідок смерті ОСОБА_5 , позивач, яка є його матір`ю, зазнала моральної шкоди, грошовий еквівалент якої підлягає визначенню з врахуванням душевних страждань позивача, порушення її звичайного життєвого ритму, що вплинуло на її (позивача) психо-емоційний стан та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя і побуту.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Факт моральних страждань у зв`язку зі смертю близької людини є очевидним та навряд чи його потрібно доводити за допомогою якихось спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у засадничих поняттях людяності та розумінні основ людського життя, яке державою Україна визнається найвищою соціальною цінністю.

Судом встановлено, що позивачу завдано моральної шкоди, яка пов`язана з хвилюваннями та моральними стражданнями через передчасну смерть сина, порушенням укладу життя позивача. Факт загибелі сина є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивача.

Як указано вище, згідно з частинами третьою-четвертою статті 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21 (провадження № 61-3943св22).

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Враховуючи недоведеність відповідачем умислу загиблого або наявності непереборної сили, з врахуванням допущеної необережності самим потерпілим, та з врахуванням дій та поведінки відповідача, який після ДТП оплачував лікування потерпілого, згодом оплатив його поховання (ритуальні послуги, поминальний обід, тощо), а також моральні страждання у зв`язку з втратою дитини позивачем, з дотриманням засад виваженості, розумності та доцільності, з врахуванням суми сплаченого страхового відшкодування як моральної шкоди у розмірі 80400 грн., суд дійшов висновку про те, що з відповідача належить стягнути 80 000 грн моральної шкоди на користь матері загиблої дитини. При цьому судом враховано, що позивач, посилаючись на загальні фактори обґрунтування спричинення їй моральної шкоди, не назвала та не надала ґрунтовних пояснень щодо визначення саме заявленого нею у позовних вимогах розміру морального відшкодування.

Суд вважає, що зазначений розмір моральної шкоди відповідає глибині та тривалості моральних страждань позивача та є обґрунтованим, при цьому судом враховано принципи розумності, виваженості та справедливості при визначенні такого розміру моральної шкоди.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що сума відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнута на підставі судового рішення, включається до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягає оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю.

Але, в даному випадку спір стосується відшкодування моральної шкоди, завданої платнику податків (матері потерпілого) внаслідок смерті її сина, тобто відшкодування шкоди найвищого ступеня, заподіяної життю та здоров`ю, тому не підлягають оподаткуванню суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок смерті її сина.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 у справі №599/645/21 (провадження №61-18490св21).

Щодо позиції відповідача про те, що об`єктивний та реальний розмір моральної шкоди, не повинен перевищувати ліміту відповідальності страховика - 320000 грн., а тому саме страховик повинен бути належним відповідачем у даній справі, а він, ОСОБА_2 , може нести відповідальність лише в разі недостатності виплати страхового відшкодування, що перебільшує ліміт відповідальності страховика, то слід зазначає наступне.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Встановлено, що ПАТ «СК «УСГ» виконало свої зобов`язання перед позивачем в повному обсязі відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 43, 121, 122, 123), тому посилання відповідача на вищевикладене, є безпідставним.

Мотиви суду стосовно судових витрат.

При зверненні до суду із позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з частковим задоволенням позову, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 93 грн. 79 коп. (80000 х 1073, 60 : 919600 =93,79).

До судових витрат належать і витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому позивачем не долучено до позову документів, що підтверджують їх понесення, тому суд позбавлений можливості стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені нею на професійну правничу допомогу.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) моральну шкоду в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 93 (дев`яносто три) грн. 79 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ», адреса: 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана , 32, літ.А, .

Повне рішення суду складено 29 лютого 2024 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова