ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17734/24

Провадження № 22-ц/4820/1924/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Павловської А.А. від 20 серпня 2024 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року ТОВ «Споживчий центр», звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що 12 лютого 2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладений кредитний договір № 100000192, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 11000 грн., строком на 56 днів, з фіксованою незмінюваною процентною ставкою в сумі 6160 грн. та неустойкою в сумі 110 грн. за кожен день неналежного виконання зобов`язань. 12.02.2021 року ОСОБА_1 електронним цифровим підписом підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, чим підтверджується укладення кредитного договору та отримання ним 11000 грн на його рахунок, а отже акцептовано умови договору.

Позичальник взяті на себе зобов`язання належно не виконував, внаслідок чого станом на 19.06.2024 року його заборгованість за кредитним договором становить 17160 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11000 грн. та процентів в сумі 6160 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №100000192 від 12.02.2021 року у розмірі 17160 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Споживчий центр» просить скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити позов. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 12.02.2021 року за допомогою одноразового ідентифікатора Q211, отриманого ним в смс-повідомленні на номер телефону НОМЕР_1 , який вказаний при його ідентифікації на сайті, підписав відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформовану на сайті кредитора https://sgroshi.com.ua. Кожен примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Оригінал кредитного договору №12.02.2021-100000192 від 12.02.2021 року позивачем додався до позовної заяви. На підтвердження заборгованості відповідача за кредитним договором №12.02.2021-100000192 надано розрахунок заборгованості, довідку-розрахунок про стан заборгованості, за якою станом на 19.06.2024 року існує заборгованість у розмірі 17160 грн. Кредитний договір №12.02.2021-100000192 від 12.02.2021 року містить графік платежів, який є невід`ємною частиною даного договору, сума заборгованості заявлена позивачем відповідає нормам договору та вказаному графіку.

Видача коштів за кредитним договором була здійснена безготівково, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача через технологічного партнера ПАТ КБ «ПриватБанк», з яким ТОВ «Споживчий центр» співпрацює на підставі договору №4507 від 01.11.2020 року про надання послуг в системі ligPay. Квитанція ligРay № про перерахування кредитних коштів від 12.02.2021 року є належним доказом видачі кредиту.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, встановлено, що в матеріалах справи наявна пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) ТОВ «Споживчий центр», відповідь позивальника (акцепт) на підтвердження укладення кредитного договору № 12.02.2021-100000192 від 12.02.2021 року на суму 11000 грн., строком на 56 днів, процентами в сумі 6160 грн. та неустойкою 110 грн., підписані одноразовим ідентифікатором Q211.

Згідно розрахунку заборгованості позивача за договором 12.02.2021-100000192 від 12.02.2021, укладеним між ТзОВ «Споживчий центр» і відповідачем, останній має заборгованість в сумі 17160 грн.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених вимог - позивачем не доведено укладення кредитного договору, а також факт надання на його виконання кредитних коштів відповідачеві.

Доводи про помилковість висновку суду є безпідставними зважаючи на таке.

Так, за змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі ч.2 ст. 639 ЦК).

За змістом ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (стаття 3 Закону).

З врахуванням наведених норм права позивачем для доведення факту укладення між ним та відповідачем договору в електронній формі мали б бути надані докази підписання такого документу сторонами за допомогою електронного цифрового підпису, або ж докази того, що вказаний при ідентифікації номер телефону належить позичальнику.

У наявній у справі заявці від 12.02.2021 року позичальника ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 . відсутній номер телефону ОСОБА_1 .

Крім того, у заявці-акцепті про підтвердження ознайомлення з умовами договору (а.с. 15) вказано: для підписання та укладення договору поставте ваш електронний підпис мишкою та введіть код смс-повідомлення, що надіслано на ваш номер .

Водночас у паспорті споживчого кредиту вказано: для підписання та укладення договору введіть код смс-повідомлення, яке було відправлено на ваш номер . Цей номер телефону зазначений і в позовній заяві, як номер телефону відповідача.

Відтак за відсутності номера телефону у заявці позичальника, розбіжності номерів вказаних позивачем у наданих ним документах на підтвердження укладення кредитного договору, суд першої інстанції правильно констатував відсутність даних, що ідентифікатор для підпису кредитного договору надавався саме на телефон відповідача.

Отже, за цих обставин матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 .

Водночас, відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивачем не доведено факт перерахування грошових коштів за кредитним договором на картковий рахунок відповідача. Так, ним стверджується, що кошти 11000 грн. були перераховані 12.02.2021 року відповідачу на картковий рахунок НОМЕР_2 , який відповідач самостійно додав як такий, на який бажає отримати кредитні кошти, і саме на цю картку відповідачем отримано вказану суму кредиту.

Проте в заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору, та інших документах, наданих позивачем, не вказано реквізити банківського рахунку чи номера банківської картки для зарахування коштів за договором.

В матеріалах справи відсутні докази, що платіжна картка НОМЕР_2 , на яку здійснено зарахування в сумі 11000 грн., належить ОСОБА_1 .

Довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №12.02.2021-100000192 від 12.02.2021 року не є достатнім доказом для підтвердження перерахунку кредитних коштів ОСОБА_1 .

Посилання на постанову Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі №561/77/19 суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки у ній викладені інші обставини ніж у справі, що переглядається.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2024 року

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк