Номер провадження: 22-ц/813/6739/24
Справа № 501/5158/23
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

з участю секретаря судового засідання Крупської М.Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 липня 2024 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що 28.10.2006 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 .

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначив, що з початку березня 2022 року сторони, як подружжя не проживають та спільного господарства не ведуть, проживають в різних місцях. Вважає, що збереження сім`ї суперечить його інтересам.

ОСОБА_1 просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 28.10.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Іллічівський районний суд Одеської області рішенням від 08 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнив.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 28.10.2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис №623, розірвав.

Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення врахував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяв до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя, тому вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 липня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні інформація про те, що їх шлюб припинився, рішення про розірвання шлюбу є для них взаємним та остаточним.

Скаржник вважає, що суд порушив її права, оскільки не вирішив питання щодо фактичних причин розірвання шлюбу, а ні питання матеріального утримання неповнолітніх дітей, а ні місця проживання дітей та не надав відповідачу можливості обговорити зазначені питання з позивачем, укласти нотаріальний договір з цих питань.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.08.2024 року позивачу роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву не надходило.

Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судову повістку отримав 12.10.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням.

ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином і в установленому законом порядку, шляхом отримання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» до Електронного кабінету 28.09.2024 року, що підтверджується довідкою. Надала суду заяву в якій просила розгляд справи, призначеної на 14.11.2024 року, провести за її відсутності, на розірвання шлюбу згодна.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяв до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя, тому вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін.

Вказані обставини та висновки суду першої інстанції підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті оскаржуваного рішення.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 28.10.2006 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис №623, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач зверталась до суду з заявою про надання строку на примирення, в обґрунтування якого зазначила, що сторони на протязі двох останніх років постійно підтримують зв`язок, відповідач має намір зберегти сім`ю, тому просила суд надати сторонам час на примирення строком 6 місяців.

Іллічівський міський суд Одеської області ухвалою від 12.02.2024 року надав сторонам строк на примирення терміном 3 місяці.

Іллічівський міський суд Одеської області ухвалою від 13.05.2024 року відновив провадження у справі та розгляд справи призначив на 20.06.2024 року.

06.06.2024 року відповідач звернулася до суду з заявою про відкладення розгляду справи призначеного на 20.06.2024 року, в обґрунтування зазначив, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України, вона з дітьми виїхала за кордон, проте має намір особисто приймати участь у розгляді справи та застосувати всі можливі спроби для збереження сім`ї.

Позивач в своїй заяві від 19.06.2024 року заперечував щодо відкладення розгляду справи та повідомив, що відповідач затягує розгляд справи, оскільки фактичних спроб для примирення з боку відповідача не було.

В судовому засіданні 20.06.2024 року позивач наполягав на розірванні шлюбу, що підтверджується протоколом судового засідання, розгляд справи відкладено на 08.07.2024 року.

26.06.2024 року відповідач звернулася до суду з аналогічною за змістом заявою від 06.06.2024 року.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом вказаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Отже під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що сторони у період наданого строку для примирення, не примирились. Повторних клопотань про надання сторонам строку для примирення не заявлялось.

Звертаючись до суду із позовом позивач зазначив, що сторони живуть окремо, шлюб суперечить його інтересам.

Апеляційна скарга також відомостей щодо примирення подружжя не містить.

Виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо необхідності розірвати шлюб між сторонами по справі такими, що відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Апеляційна скарга не містить доводів, які давали б підстави вважати про можливість відновлення шлюбних стосунків сторін та збереження сім`ї, відповідних доказів відповідачем в суді першої інстанції не надано.

Апеляційна скарга також доводів щодо відновлення шлюбних стосунків не містить.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не вирішив питання матеріального утримання неповнолітніх дітей, місця проживання дітей не заслуговують на увагу з огляду на таке.

У частині першій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Враховуючи те, що утримання неповнолітніх дітей та визначення місця проживання дітей не було предметом позову та не заявлялись позивачем в позовній заяві, тому апеляційний суд відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги.

Розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховуючи, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), зважаючи на незмінну позицію позивача щодо неможливості збереження шлюбу протягом строку з часу подання позовної заяви та до винесення постанови Одеським апеляційним судом, тому вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 липня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко