ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м.Суми

Справа №591/6803/22

Номер провадження 22-ц/816/142/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Стегнія Андрія Миколайовича

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 вересня 2023 року у складі судді Ніколаєнко О.О., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 15 вересня 2023 року,

в с т а н о в и в :

22 грудня 2022 року ТОВ «Сумитеплоенерго» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Свої вимоги мотивувало тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , будучи споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються ТОВ «Сумитеплоенерго», не здійснювали вчасно та в повному обсязі оплату за отримані послуги, внаслідок чого за період з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2022 року утворилась заборгованість в розмірі 50705,43 грн за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, 159,89 грн внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії, 500,68 грн плата за абонентське обслуговування, 468,37 грн за теплову енергію на функціонування ГПВ, а також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних в розмірі 826,51 грн та інфляційні витрати у розмірі 812,01 грн, які просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку, та в дольовому порядку 2481 грн судового збору.

У подальшому позивач уточнив позовні вимоги та зазначив у додаткових поясненнях від 16 березня 2023 року, що враховуючи надані документи щодо площі квартири, у якій надається послуга, за результатами здійсненого перерахунку плати за послугу з теплопостачання за період з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2022 року, борг зменшено на 847,69 грн та сума боргу за послуги з теплопостачання становить 31 739,97 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 вересня 2023 року позов ТОВ «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 49857,74 грн, внески за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку теплової енергії в сумі 159,89 грн, плату за абонентське обслуговування в сумі 500,68 грн, за теплову енергію на функціонування ГВП в сумі 468,37 грн, 3 % річних в сумі 826,51 грн, інфляційне збільшення боргу в сумі 812,01 грн.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» судовий збір в сумі 2481,00 грн, сплачений при зверненні до суду, тобто по 827,00 грн з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат Стегній А.М., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вказує, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 , який в силу положень ст.ст. 317, 322, 360 ЦК України зобов`язаний нести витрати по її утриманню, у тому числі оплачувати комунальні послуги, на його ім`я відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , однак виконавець послуг не виставляє йому рахунки, він навіть не залучений до розгляду цієї справи. Доводить, що рахунки за комунальні послуги повинні бути надані саме власнику квартири, а не прописаним у ній особам.

Зазначає, що між сторонами відсутні договірні відносини, ніякі договори про надання-отримання послуг із ТОВ «Сумитеплоенерго» не укладалися, тому відсутні підстав для сплати за послуги.

Відповідач ОСОБА_3 не проживає у квартирі з 2010 року, не користується послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, тому не має перед позивачем ніяких зобов`язань.

Вважає, що із врахуванням строків позовної давності, у позивача відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за надані послуги за період понад три роки до моменту звернення до суду 22 грудня 2022 року.

Для підтвердження своїх доводів вказує про необхідність витребування у ТОВ «Сумитеплоенерго» завіреної належним чином копії договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, укладеного між власником квартири та позивачем, та залучення до участі у справі самого власника.

Заперечує проти нарахування 3% річних та інфляційних витрат у період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Сумитеплоенерго» не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2022 року: 2481 грн х 100 = 248100 грн), тому розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20 травня 2011 року позивач ТОВ «Сумитеплоенерго» є виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води в місті Суми (т. 1, а.с. 12-18).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 623 від 12 жовтня 2021 року «Про встановлення ТОВ «Сумитеплоенерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води» встановлено ТОВ «Сумитеплоенерго» структуру тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно з додатками 1-6 до даного рішення (т. 1, а.с. 16).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 738 від 13 грудня 2021 року «Про внесення змін до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 жовтня 2021 року № 623 «Про встановлення ТОВ «Сумитеплоенерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води» (зі змінами)» внесено зміни до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 жовтня 2021 року № 623 «Про встановлення ТОВ «Сумитеплоенерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води» (зі змінами), а саме: пункт 1 після слів «її виробництво, транспортування та постачання на», пункт 2 після слів «центральних теплових пунктів на» та пункт 3 після слів «постачання гарячої води на» доповнено словами «економічно обґрунтованому».

ТОВ «Сумитеплоенерго» надає населенню м. Суми послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і центрального опалення відповідно до «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, у тому числі, житловому будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки Міського єдиного інформаційного центру № 348/121899, за адресою АДРЕСА_1 , проживають відповідачі ОСОБА_1 (мати), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_3 (син), власником особового рахунку (о/р НОМЕР_1 ) за даною адресою є ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 4).

Власником цієї квартири є ОСОБА_4 відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1, а.с. 216).

Згідно з оборотною відомістю по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_4 , за період з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2022 року обліковується заборгованість у сумі 51834 грн 37 коп, яка складається із: заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води 18117,77 грн, теплопостачання (опалення) 32587 грн 66 коп, внесків за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку теплової енергії 159 грн 89 коп., плати за абонентське обслуговування 500 грн 68 коп, за теплову енергію на функціонування ГВП 468,37 грн (т. 1, а.с. 5-8).

За поясненнями сторін, плата за теплопостачання нараховувалась, виходячи з опалювальної площі 60,3 кв.м. Після надання документів щодо підтвердження іншої опалювальної площі приміщення, позивачем було здійснено перерахунок плати за послугу з теплопостачання за період з 01.11.2018 по 31.10.2022, в результаті чого борг зменшено на 847,69 грн. та сума боргу за послуги з теплопостачання становить 31739,97 грн (т. 1, а.с. 126, 155-161).

Також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачам за період з 21 лютого 2020 року по 23 лютого 2022 року нараховано 3% річних в розмірі 2024 грн 57 коп. та інфляційні збитки в розмірі 591 грн 99 коп. (а.с. 9-11)

Судом також встановлено, що відповідачі користуються послугами ТОВ «Сумитеплоенерго» з централізованого опалення та гарячого водопостачання, вчасно та у повному обсязі за отримані послуги не сплачували, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачами не здійснено оплату за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за спірний період, а тому разом із сумою заборгованості підлягають стягненню у порядку ст. 625 ЦК України інфляційні збитки та три відсотки річних за період до 23 лютого 2022 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме така особа.

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 20 та п. 3 ч. 2 ст. 21 вказаного Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, в свою чергу споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Частиною 3 ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком як для споживача, так і для виконавця за умови, якщо він відповідає типовому договору. Відмова зазначених осіб від укладення договору в такому разі суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, яким, зокрема, згідно з ч. 2 ст. 4 ЦК України є Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Незалежно від наявності чи відсутності укладеного між сторонами Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, цивільні права та обов`язки виникли внаслідок дій сторін, що передбачені актами цивільного законодавства. Зокрема, позивач надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідач їх споживає та має оплачувати за встановленими тарифами.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укладення такого договору є і обов`язком споживача.

Згідно зі ст. 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог ТОВ «Сумитеплоенерго», оскільки стороною позивача було доведено належними доказами наявність заборгованості відповідачів за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що була нарахована на підставі тарифів, затверджених рішеннями органу місцевого самоврядування Виконавчого комітету Сумської міської ради. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані житлово-комунальні послуги.

Оскільки судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в силу ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Тому, встановивши факт наявності заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, суд першої інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачами свого обов`язку щодо сплати за надані послуги позивачем у порядку ст. 625 ЦК України було нараховано та визначено судом до стягнення 3% річних в сумі 826 грн 51 коп. та інфляційне збільшення боргу в сумі 812 грн 01 коп.

Згідно з п. 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року та п. 37 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1182 від 11 грудня 2019 року, оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу).

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у строк (термін).

Сума заборгованості 3% річних 826 грн 51 коп., та інфляційних витрат 812 грн 01 коп. нарахована за період 21 лютого 2020 року 23 лютого 2022 року.

Враховуючи, що нормативно-правовими актами, які регулюють спірні правовідносини, визначено внесення плати за послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку, тому розрахунок трьох відсотків річних та інфляційного збільшення боргу здійснювалось позивачем саме з 21 числа.

Судом правильно зазначено про необґрунтованість доводів відповідача про нарахування вказаних сум в порядку ст. 625 ЦК України у період дії карантину.

Відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Нараховані відповідно до ч. 2 ст. 625 К України 3% річних та сума інфляційних збитків не є за своєю правовою природою неустойкою, штрафом або пенею. Тому вказана норма не розповсюджується на правовідносини, які виникли з приводу стягнення коштів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Встановивши, що ОСОБА_3 , його брат та мати (відповідачі у справі) протягом усього періоду нарахування заборгованості були зареєстровані у вказаній квартирі, суд першої інстанції, враховуючи положення ст. 64 ЖК України щодо виникнення обов`язку зі сплати житлових послуг у всіх повнолітніх осіб, які у встановленому законом порядку вселилися в це житлове приміщення та є його користувачами, дійшов обґрунтованого висновку, що доводи про незаконність стягнення заборгованості за теплопостачання з осіб, які не являються власниками житлового приміщення в якому вони зареєстровані, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог,

Посилаючись на не проживання з 2010 року ОСОБА_3 не надав відповідних доказів ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

Не може бути підставою для відмови в задоволенні позову і не залучення до участі у справі власника квартири ОСОБА_4 , який не прописаний і не проживає у квартирі, оскільки саме позивач визначає коло осіб у справі, зокрема відповідачів, а останні не позбавлені права у разі відшкодування за власника квартири певної частини комунальних послуг заявляти вимоги до останнього про відшкодування їм сплачених коштів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про дотримання позивачем при зверненні до суду строків позовної давності.

Отже, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Стегнія Андрія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина