Справа № 643/2342/24
Провадження № 2-о/643/173/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради, про встановлення факту постійного догляду за особою,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (заявник) звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити, що він є єдиною особою, що зайнятий постійним доглядом за своїм батьком ОСОБА_2 як за особою з інвалідністю першої групи, який потребує постійного стороннього догляду в зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

В обґрунтування заяви зазначено, що факт здійснення заявником постійного догляду за батьком має юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків у заявника, визначених Законом України «Про соціальні послуги», та його встановлення також необхідно для захисту і реалізації прав та інтересів ОСОБА_2 , які передбачені чинним законодавством України.

Заява подана в порядку окремого провадження.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі, суд керується таким.

Положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж перелічені в ч. 1 вказаної статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблений висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Згідно з преамбулою Закону України «Про соціальні послуги», цей Закон визначає основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Статтею 1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що надавачі соціальних послуг - юридичні та фізичні особи, фізичні особи - підприємці, включені до розділу "Надавачі соціальних послуг" Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, а отримувачі соціальних послуг - це особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги.

Згідно з ч. 6 статті 13 вказаного Закону, фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Мета створення Реєстр надавачів та отримувачів соціальних послуг, його структура, відомості, що вносяться до вказаного Реєстру, перелік осіб, яким надається доступ до Реєстру, визначені ст. 15 Закону України «Про соціальні послуги».

Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2021 № 99 «Про Реєстр надавачів та отримувачів соціальних послуг».

Таким чином, саме нормами Закону України «Про соціальні послуги» врегульовано питання оформлення статусу особи щодо надання соціальних послуг фізичною особою не на професійній основі. Тобто існує позасудовий порядок встановлення юридичного факту, у зв`язку з чим відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України факт, який просить встановити заявник, не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні.

Згідно з висновками щодо застосування норм права, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц, вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суд, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суд повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суд мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

За змістом частини першої статті 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Отже, цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно, у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги заявника, пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу, від чого в подальшому залежить виникнення у нього прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальні послуги», не пов`язані з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Тож за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки щодо відсутності підстав для розгляду в порядку окремого провадження в цивільному судочинстві вимоги про встановлення факту, яка пред`явлена заявником в даній справі, викладені в постановах Закарпатського апеляційного суду від 12.02.2024 у справі № 302/1453/23, Рівненського апеляційного суду від 25.01.2024 у справі № 569/20980/23, Львівського апеляційного суду від 23.02.2024 у справі № 442/5465/23.

Оцінюючи доводи заявника, що він звертався до Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради, на підтвердження чого надані листи вказаного Управління № 994/0/872-23 від 28.07.2023 та № 1205/0/872-23 від 29.09.2023, суд роз`яснює заявнику, що у разі незгоди з рішеннями, діями або бездіяльністю зазначеного управління соціального захисту населення або іншого відповідального органу державної влади або місцевого самоврядування, заявник не позбавлений права звернутись до Харківського окружного адміністративного суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічні висновки щодо способу захисту прав заявника в правовідносинах, з приводу яких подана заява, викладені в постановах Рівненського апеляційного суду від 25.01.2024 у справі № 569/20980/23, Львівського апеляційного суду від 23.02.2024 у справі № 442/5465/23.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи вищенаведене та останню релевантну практику застосування норм права судів апеляційної інстанції, суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України відмовляє у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 19, 186, 258-261, 353, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради, про встановлення факту постійного догляду за особою.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.А. Крівцов