Провадження № 22-ц/802/110/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Власюк О. С.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 подану її представником ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дітей посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2008 року. В них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2018 року ухвалено стягувати з ОСОБА_3 в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 22 листопада 2017 року і до досягнення повноліття.

Вказала, що на даний час розмір аліментів, який був стягнутий у 2018 році в твердій грошовій сумі, не відповідає потребам дітей, оскільки змінився їх вік та значно збільшились витрати на утримання через швидкі темпи зростання цін за останні роки, значне зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування.

Враховуючи, що відповідач на даний час є військовослужбовцем та отримує щомісячне грошове забезпечення, має стабільний заробіток, вважає, що зміна способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходу забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації, що буде сприяти кращому захисту інтересів дитини.

З огляду на вищенаведене, позивач просила збільшити розмір утримуваних з ОСОБА_3 аліментів та стягувати з аліменти на утримання дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на місяць для дітей відповідного віку до досягнення повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача Савчук подала апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вказала, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки стороною доведено змін матеріального стану відповідача, що є підставою для збільшення розміру аліментів.

Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання відповідач не з`явився, оскільки мобілізований до лав Збройних Сил України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому суд ухвалив розглядати справу у відсутності осіб, які не з`явились.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що орони є батьками неповнолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

В ході розгляду справи, сторонами не заперечувалась та обставина, що діти проживають з матір`ю.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2018 року ухвалено стягувати з ОСОБА_3 в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 22 листопада 2017 року і до досягнення повноліття.

Звернувшись до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, позивач вказала, що розмір аліментів, який раніше визначений рішенням суду, на даний час не достатній для утримання дітей, тому враховуючи наявність у неї права вибору способу стягнення аліментів, відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, просила змінити спосіб стягнення аліментів.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Разом з тим, при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

З огляду на викладене, виходячи з положень ст. 182, ч. 1 ст. 192 СК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Із довідки військової частини НОМЕР_1 № 1501 від 17.04.2023 встановлено, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем.

З наданої суду першої інстанції відомостей Державної податкової служби України встановлено, що платнику податків з ідентифікаціним номером РНОКПП НОМЕР_2 нараховано дохід за перший квартал 2023 року у розмірі 84491.19 грн., за другий квартал 2023 року 975.13 грн., 4619.64 грн. та 61235.59 грн.

З постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що відповідач ОСОБА_3 є платником податків з ідентифікаціним номером РНОКПП НОМЕР_2 .

Таким чином, матеріальне становище ОСОБА_3 , з часу ухвалення рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2018 року про стягнення аліментів покращилось, оскільки ОСОБА_3 на даний час є військовослужбовцем та відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава виплачує військовослужбовцям грошове забезпечення.

Відповідно до приписів частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

При розгляді цієї справи суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову з задоволенні позову не виконав приписів статті 12 ЦПК України, не сприяв учасникам справи у реалізвції процесуальних прав, не роз"яснив позивачу право клопотати перед судом про витребування доказів про доходи відповідача у зв"язку з труднощами у їх самостійному витребуванні, і як наслідок, не з"ясував усіх обставин, які мають значення для справи та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, апеляційний суд, застосувавши положення ст.ст.182, 184 СК України, на підставі доказів, поданих сторонами та зважаючи на рівність батьківських обов`язків, з метою дотримання справедливого балансу між захистом прав неповнолітніх дітей та прав відповідача, ураховуючи ту обставину, що позивач подала до суду докази про те, що на даний час і вона, як матір дітей, надає щомісячне утримання, захищаючи першочергово інтереси неповнолітніх дітей, колегія суддів дійшла висновку, що стягнуті судовим рішенням від 25 січня 2018 року аліменти в розмірі по 750 гривень щомісячно на кожну дитину, підлягають зміні до 1/3 частини зі всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам сина, буде необхідним для забезпечення належних умов для їх фізичного, розумового, морального і соціального розвитку.

Відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з тим, що при вирішенні даного спору суд неповно з`ясував обставини справи та дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Апеляційним судом встановлено, що при зверненні до суду з позовною заявою підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1073,60грн., за подання апеляційної скарги 1610,40 грн, однак відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільна від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, тому судові витрати (судовий збір) необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Позивач та її представник в позовній заяві та апеляційній скарзі заявляли клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги, з яких 5000 грн за надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції та 3000 грн за надану професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесених витрат представник позивача долучила до матеріалів справи: копію Договору про надання правової допомоги від 28 червня 2023 року з Додатком до договору від 28 червня 2023 року, розрахунок обсягу надання правничих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги від 28 червня 2023 року, Довідку від 21 липня 2023 року та копію платіжної квитанції від 21 липня 2023 року, копію розрахунку №2 обсягу надання правничих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги від 28 червня 2023 року, Додаток №2 до Договору про надання правової допомоги від 28 червня 2023року, копію платіжної квитанції від 08 грудня 2023 року.

З детального розрахунку вартості витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції вбачається, що сторонами узгоджено фіксований розмір гонорару - 5000 грн., при виконання договору про надання правничої допомоги адвокатом витрачено 10 годин, з яких 2 години на вивчення законодавства та судової практики. Витрати на оплату праці адвокта упродовж двох годин у розмірі 1000 грн ( за 10 годин праці оплачено 5 000 грн, тому за годину - 500 грн.) на вивчення судової практики та законодавства не підлягають стягненню з відповідача, оскільки адвокат є кваліфікованим фахівцем, тому вивчення практики та законодавства не відносяться до витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про розмір витрат, які належить стягнути з відповідача на користь позивача, апеляційний суд ураховує визначені нормами процесуального кодексу критерії, згідно з якими, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

Враховуючи наведене, а також з врахуванням співмірності вартості послуг із складністю справи, яка за своїм правовим змістом не може бути віднесена до складних, змістом наданих адвокатом послуг, виходячи з принципу розумності, апеляційний суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7000 гривень витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 подану її представником ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2023 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 25 січня 2018 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 аліменти на двох дітей - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 1610,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 1073,60 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7000 грн витрат за надання професійної правничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови апеляційного суду.

Головуючий

Судді: