КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

14 листопада 2024 року місто Київ

справа № 756/1579/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів cудової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - Іванчихіна Сергія Ігоровича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Ткача М.М., повний текст рішення складено 13 серпня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року позов ПрАТ «СК «Провідна» задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - Іванчихін С.І. 25 вересня 2024 року подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - Іванчихіна С.І. на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме для зазначення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року в період з 24 вересня 2024 року та доказів, що підтверджують вказані обставини.

18 жовтня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 - Іванчихіна С.І. на адресу Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року, в якій останній просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року.

В обгрунтування вимог, посилався на те, що повний текст рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року було отримано ним на електронну пошту 24 серпня 2024 року.

Вказував, що відповідач не має офіційної електронної адреси та електронного кабінету в системі ЄСІТС.

Зазначав, що позовна заява ПрАТ «СК Провідна» подана до суду в письмовому вигляді, а отже оскаржуване рішення повинно бути надіслане відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення, однак матеріали справи такого повідомлення не містять, що є поважною причиною пропуску строку на подання апеляційної скарги.

Посилався на те, що навіть не отримавши рішення суду в паперовому вигляді, відповідач подав апеляційну скаргу 25 вересня 2024 року, тобто на 30 календарний день після оприлюднення оскаржуваного рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Колегія суддів вважає, що зазначені представником відповідача ОСОБА_1 - Іванчихіним С.І. причини пропуску строку є неповажними виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з протоколу судового засідання від 05 серпня 2024 року, оскаржуване рішення було ухвалено за відсутності учасників справи (а.с. 68).

Повний текст рішення складено 13 серпня 2024 року.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа, копію оскаржуваного рішення було доставлено до електронного кабінету представника відповідача ОСОБА_1 - Іванчихіна С.І. 24 серпня 2024 року (а.с. 74).

Виходячи з дати отримання стороною відповідача копії рішення, останнім днем для подання апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року є 23 вересня 2024 року.

Апеляційна скарга була подана до Київського апеляційного суду 25 вересня 2024 року.

Разом з тим, наведені представником відповідача ОСОБА_1 - Іванчихіним С.І причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, виходячи з наступного.

Так, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, №17160/06 та №35548/06, § 34 від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Посилання апелянта на те, що повний текст рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року було отримано ним на електронну пошту 24 серпня 2024 року та те, що відповідач не має офіційної електронної адреси та електронного кабінету в системі ЄСІТС, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.

18 жовтня 2023 року введено в дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов'язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29 червня 2023 року № 3200-IX.

З урахуванням внесених до процесуального закону змін, ч. 6 ст. 14 ЦПК України передбачено, що зокрема адвокати реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Відповідно до частини сьомої статті 14 ЦПК України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення було доставлено до електронного кабінету представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Іванчихіна С.І. 24 вересня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що наведені представником відповідача ОСОБА_1 - Іванчихіним С.І. підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду є непереконливими, неповажними, оскільки апелянтом не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

А тому, виходячи з принципів, розумності, справедливості, рівності учасників судового розгляду, а також враховуючи принцип правової визначеності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року подана з пропуском встановленого законом строку та наведені апелянтом підстави для поновлення пропущеного строку з урахуванням викладеного не є поважними, а тому пропущений строк не підлягає поновленню.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - Іванчихіна Сергія Ігоровича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Ткача М.М., повний текст рішення складено 13 серпня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: