Єдиний унікальний № 371/98/24
Номер провадження № 2/371/262/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2024 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Кириленко М.О.

за участю секретаря судового засідання: Петренко В.А.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миронівка Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У січні місяці 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_1 . Вказаний Факт підтверджується інформацією яку містить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції в Київській області 21 лютого 2006 року, актовий запис №23. З відповідачем відносини не склалися та шлюб було розірвано.

21 вересня 2019 року позивачкою ОСОБА_2 укладено шлюб з ОСОБА_4 , після реєстрації шлюбу має прізвище « ОСОБА_5 ». Вказаний факт підтверджується інформацією, яку містить свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_2 видане Миронівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 21 вересня 2019 року, актовий запис №76.

Відповідно до рішення Миронівського районного суду Київської області в 2012 році з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття.

16 серпня 2023 року ОСОБА_3 вступив до Національного університету фізичного виховання і спорту на денну форму здобуття освіти, для здобуття ступеня бакалавра Верх за освітньо-професійною програмою «Фізична терапія та реабілітація», за спеціальністю «227 Терапія та реабілітація», на підтвердження інформації надано Договір №217- БД про надання платної освітньої послуги для здобувань ступеня бакалавра на основі повної загальної середньої освіти. Також вказаний факт підтверджується інформацією яку містить довідка №233992 від 14.09.2023 видана ОСОБА_3 деканом факультету здоров`я фізичного виховання та туризму Національного університету фізичного виховання та туризму.

В зв`язку з наведеним позивачка просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разово в сумі 22 670(двадцять дві тисячі шістсот сімдесят)гривень 00 копійок.

Ухвалою суду від 25 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі. Розгляд справи здійснити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 надійшов на адресу суду 15 лютого 2024 року. В обґрунтуванні поданого відзиву зазначивши, що дійсно з позивачем у справі, ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . Так як сімейне життя з позивачем не склалося розлучилися, спільний син ОСОБА_7 залишився проживати з позивачем. Позивачка звернулася до суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_7 . У 2012 році рішенням Миронівського районного суду Київської області у справі № 1017/5904/12 позов було задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття.

Відповідно до вказаного рішення суду відповідач сплачував аліменти в розмірі 1675 грн 00 копійок, які стягувалися з заробітної плати. На цей час відповідно до довідки-розрахунку від 01.12.2023 № 36877 Миронівського відділу держаної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області станом на 30.11.2023 заборгованість зі сплати аліментів відсутня - переплата 3939,58 грн. На підтвердження доходів за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 рр. також надано довідку про доходи від 01 лютого 2024 року про те, що ОСОБА_1 , працюю у ФОП ОСОБА_8 на посаді продавця непродовольчих товарів магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та йому нарахована заробітна плата яка становить 6700 грн. Відповідач зазначає, що це єдина робота від якої має дохід. Проживає наразі з офіційною дружиною ОСОБА_9 та її дітьми від попереднього шлюбу: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в АДРЕСА_1 (з 2013 року), що підтверджується, актом обстеження від 09.02.2024 складеного депутатом Гілкою Лілією у присутності свідків: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . ОСОБА_14 та ОСОБА_15 являються студентами вищих навчальних закладів, в утриманні яких ОСОБА_1 з дружиною приймаю теж участь.

Водночас звертає увагу на наявність у нього хронічної хвороби, тому періодично проходить курс лікування та витрачає відповідні кошти для купівлі ліків тощо.

Так, у виписці з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вказано повний діагноз: хронічна вертеброгенна полірадикулопатія із вираженим больовим синдромом, статико-динамічним порушенням. З 25.12.2023 р. по 05.01.2024 р знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Миронівської ОБЛ» з діагнозом «хронічна вертеброгенна полірадикулопатія із вираженим больовим синдромом. Рекомендовано обмеження фізичного навантаження, консультація нейрохірурга, знеболюючі та протизапальні препарати при виражених болях.

Також відповідач в відзиві зауважує, що питання навчання сина ОСОБА_7 саме у Національному університеті фізичного виховання і спорту з ним, як з батьком, ніхто не узгоджував. Про це ОСОБА_1 дізнався безпосередньо в суді після ознайомлення з матеріалами справи, отримавши виклик на судове засідання. Цей факт для нього був неочікуваний і поведінка позивача, щодо подачі позовної заяви до суду йому незрозуміла. В зв`язку з наведеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_2 надіслала на адресу суду відповідь на відзив 19 лютого 2024 року. В обґрунтуванні поданої відповіді на відзив зазначила, що відповідач зазначає, що має єдине місце роботи та отримує мінімальну заробітну плату, про що відповідно надає довідку до суду. Проте замовчує той факт, що більшу частину зарплати отримує без бухгалтерського обліку, з метою приховання свого реального доходу не доплачувати на утримання рідного сина аліменти. Сам відповідач уникає спілкування зі мною та з нашим спільним сином. Позивачка зазначає що, ніколи не чинили перешкод у спілкуванні з дитиною, і була б навіть рада якби ОСОБА_1 спілкувався з рідним сином. Спільний син ОСОБА_7 є досить дорослим, має свій особистий мобільний телефон, відповідач при бажанні може спілкуватися з ним, але він цього робити не бажає. Позивачка зазначає, що ОСОБА_1 приймає участь у вихованні і матеріальному утриманні дітей його дружини, але відмовляється приймати участь у вихованні та матеріальному утриманні рідного сина. Також все майно придбане відповідачем з новою дружиною у шлюбі він оформляє на дружину, щоб приховати наявність майна яке є фактично спільним майном подружжя. Також, відповідач звертає увагу на наявність у нього хронічної хвороби та необхідність постійного лікування, до відзиву з цього приводу додано Виписку із медичної карти амбулаторного хворого, яка містить запис про це що відповідач протягом 20 років має хронічну хворобу, але доказів лікування хвороби до відзиву не надано. Така виписка видана КНП «Миронівська ОБЛ».

ОСОБА_2 звертає увагу що, дружина відповідача ОСОБА_9 є лікарем-психіатром КНП «Миронівська ОБЛ», тому у позивачки виникають сумніви щодо походження вказаної виписки. Копія протоколу обстеження МРТ ТОВ «БЦ МЕДІМПУЛЬС» не містить інформації, щодо наявності у відповідача проблем зі здоров`ям які носять хронічний характер та не підтверджують зазначених у виписці діагнозів. ОСОБА_1 у відзиві зазначає, що станом на 27 лютого 2024 року що їх спільний син вже буде повнолітнім, але зазначені витрати було понесено до повноліття сина так як і саме пред`явлення позову до суду, оскільки позовну заяву до суду подано 19 січня 2024 року і на цей момент вказані витрати вже було позивачем понесено, до повноліття сина і до вказаних витрат відноситься не лише оплата навчання, а й проживання у гуртожитку. Вимог щодо оплати проїзду на навчання та підготовки до вступу у навчальний заклад ОСОБА_2 не ставилися, хоча такі витрати були понесені нею одноособово. В зв`язку з наведеним позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання позивач, не з`явилася, була повідомлена належним чином про дату, місце та час розгляду справи. На адресу суду надала заяву в якій просила здійснити розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала.

Відповідач в судове засідання з`явився. В судовому засіданні долучив письмові докази, а саме: постанова про закінчення виконавчого провадження докази витрат на лікування. Просив відмовити у задоволенні поданого позову.

Суд, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_1 . Вказаний факт підтверджується інформацією, яку містить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції в Київській області 21 лютого 2006 року, актовий запис №23 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 21 вересня 2019 видане Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_16 (а.с. 7).

Згідно довідки № 233992 від 4 вересня 2023 року видана Національним університетом фізичного виховання і спорту України, що ОСОБА_3 є студентом першого курсу ступеня бакалавр, денної форми навчання, факультету здоров`я, фізичного виховання та туризму національного університету фізичного виховання і спорту України, термін навчання з 01.09.2023 до 30.06.2027 року (а.с. 9).

Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для здобувача ступеня бакалавр на основі повної загально середньої освіти № 217- БД від 16.08.2023 року. Сторонами даного договору зазначено Національним університетом фізичного виховання і спорту України, замовник освітньої послуги ОСОБА_2 , зазначивши в договорі що, загальна вартість платної освітньої послуги за весь період навчання становить 155 600 гривень (а.с. 10).

Відповідно до договору про навчання у Національному університеті фізичного виховання і спорту України 217- БД від 16.08.2023 ОСОБА_3 є вступником та зарахований на перший курс, денної форми навчання строком до 01.07.2026 року, вартість платної освітньої послуги за кожний навчальний рік - 38 900(тридцять вісім тисяч дев`ятсот) гривень 00 коп (а.с. 11).

Згідно договору найму житлового приміщення гуртожитку студентського містечка НУФВСУ № 5-706-65 від 01 вересня 2023 року ОСОБА_3 проживатиме з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2024 в кімнаті № 706 гуртожитку № 5 на платній основі, загальна вартість послуг проживання за Договором визначається у розмірі 18 000грн. 00 копійок із розрахунку 1800 грн. 00 коп. за кожен місяць (а.с. 12).

Відповідно до наданих фіскальних чеків ОСОБА_2 загальна сума витрат на навчання і гуртожиток на дату звернення до суду ставить 45 340 (сорок п`ять тисяч триста сорок) гривень (а.с. 16-19).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи неповнолітній ОСОБА_3 , навчається на денній формі навчання та немає можливості самостійно себе забезпечувати, а тому перебуває на утриманні своєї матері ОСОБА_2 .

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Судом встановлено відповідно до договору про навчання у Національному університеті фізичного виховання і спорту України 217- БД від 16.08.2023 ОСОБА_3 є вступником та зарахований на перший курс, денної форми навчання строком до 01.07.2026 року, вартість платної освітньої послуги за кожний навчальний рік - 38 900(тридцять вісім тисяч дев`ятсот) гривень 00.

За вказаних обставин, враховуючи, що неповнолітній син сторін навчається на денній формі навчання, відтак не має змоги влаштуватись на роботу, в той же час він потребує коштів на придбання одягу, взуття, харчування, засобів гігієни, підручників, оплату проїзду в громадському транспорті, тому батьки несуть обов`язок із його утримання.

При цьому відповідач є працездатною особою. З довідки про доходи № 1 від 01.02.2024 року, вбачається що ОСОБА_1 працює у «МіксБуд», на посаді продавцем непродовольчих товарів, та його загальний дохід за період з 01.01.2023 року по 31.12. 2023 року становить 80400 грн. ( а.с. 34 ), отримує стабільний дохід.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 12.02.2024 року, лікувальні та трудові рекомендації встановлені саме обмеження фізичного навантаження, прийом знеболюючих та протизапальних препаратів при виражених болях.

Судом також було встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 02 липня 2013 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_17 уклали шлюб 02 липня 2013 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_18 ». Від даного шлюбу спільних дітей не має є діти дружини ОСОБА_19 донька ОСОБА_11 , 2006 року народження, та ОСОБА_10 , 2002 року народження, що підтверджується актом обстеження від 09.02.2024р. ( а.с. 41). Також відповідачем долучено довідку, що ОСОБА_10 , 2002 року народження навчається Київському Національному Університеті імені Тараса Шевченка ( а.с. 42), та договір ОСОБА_11 , 2006 року народження , про навчання Національному університеті біоресурсів і природокористування України ( а.с.43-44 ).

Взяття до уваги матеріальне становище, не маючи на утриманні у платника аліментів інших дітей та осіб які б були на його утриманні, доказів того, що сплата додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , 2006 року народження у заявленому розмірі ставить його у скрутне матеріальне становище до суду не надав, акт обстеження, який підтверджує факт проживання в шлюбі з ОСОБА_19 та її дітьми, а не факт утримання їх, так як в судовому засіданні встановлено і відповідачем підтверджено, що він їх не усиновив (удочерив).

Так, матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що їх син зареєстрований та проживав із матір`ю до вступу до навчального закладу. Його проживання окремо від позивачки на період навчання є очевидним, як і його перебування на утриманні матері у зв`язку із навчанням на денній формі та неможливістю самостійно заробляти на життя.

Щодо покликання ОСОБА_1 на те, що при виборі місця навчання сина не було враховано його думку, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 навчається на платній формі навчання, а потреба у придбанні продуктів харчування, одязі, взутті, засобів гігієни тощо, наявна незалежно від місця навчання та проживання дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи, що до досягнення ОСОБА_3 повноліття із відповідача на користь позивачки стягувались аліменти на сина, а також враховуючи абз. 2 ч. 2 ст. 185 СК України, ОСОБА_2 має право на стягнення із відповідача половини вартості суми навчання та плати за проживання в гуртожитку.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Позивачка ОСОБА_2 на підтвердження понесених витрат надала до суду фіскальні чеки, відповідно до яких загальна сума витрат на навчання і гуртожиток на дату звернення до суду ставить 45 340 гривень ( а.с. 16-19 ). Відповідно до фіскальних чеків № від 12.12.2023 здійснено оплату за навчання в сумі 11 710,00 гривень; № від 12.12.2023 здійснено оплату за навчання 11 710, 00 гривень; № від 12.09.2023 року здійснено оплату за навчання в сумі 11 710,00 гривень; № від 12.09.2023 року здійснено оплату за навчання в сумі 11 710,00 гривень; № від 18.08.2023 року здійснено оплату за навчання в сумі 3910,00 гривень; № від 18.08.2023 здійснено оплату за навчання в сумі 3910,00 гривень; № від 22.08.2023 року здійснено оплату за гуртожиток в сумі 18 010,00 гривень; № від 22.08.2023 року здійснено оплату за гуртожиток в сумі 18010,00 гривень

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Доводи відповідача, про на наявність у нього хронічної хвороби не знайшли свого обґрунтованого підтвердження, так як виписка із медичної карти хворого від 12.12.2023 р. це медична допомога організовується щодо хворого, стан якого не вимагає цілодобового і безперервного, систематичного спостереження лікарів-фахівців.

Інших підтверджуючих заключень, які могли б бути обумовлені та обмеженнями нормальної життєдіяльності, та не можливості працювати суду не надано, а від так не беруться судом до уваги. З урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства щодо обов`язку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей до їх повноліття, якому кореспондує право дитини на належний рівень життя, достатній для її соціального розвитку, суд доходить висновку, що, у додаткових витратах на дитину до його повноліття зобов`язані брати участь обоє з батьків.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить частину витрат на іншого.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України.

Таким чином, суд зазначає що, витрати, понесенні позивачем, є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки пов`язані з особливими обставинами, зумовленими певними здібностями сина.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 19, 76-81, 258, 259, 263, 265, 273, 274-279, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разово в сумі 22 670 (двадцять дві тисячі шістсот сімдесят)гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М. О. Кириленко