Справа № 301/524/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" березня 2024 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства по водопостачанню Іршавської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,
в с т а н о в и в :
Комунальне підприємство по водопостачанню Іршавської міської ради звернулося в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 4735,71 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 29 листопада 2011 року між Комунальним підприємством по водопостачанню Іршавської міської ради та ОСОБА_2 був укладений договір №3256 на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, відповідно до п.1 якого позивач надавав ОСОБА_2 послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення.
У 2018 році ОСОБА_2 помер. При житті ОСОБА_2 сплачував за послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, заборгованості не мав.
Заборгованість виникла з червня 2019 року і становить 6150,16 грн. Відповідачами було проведено оплати: серпень 2020 року 100 грн., вересень 2020 року 158 грн., жовтень 2020 року 120 грн. Однак, у зв`язку з тим, що строк позовної давності становить три роки, за період з жовтня 2020 року по вересень 2023 року заборгованість відповідачів становить 4735,71 грн.
Власниками квартири АДРЕСА_1 у розмірі по частині є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які зареєстровані за вказаною адресою.
Однак, відповідачі відмовляються укладати з позивачем письмовий договір на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, попри те, що регулярно користуються даними послугами.
Тобто, позивач надав, а відповідачі прийняли надані послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення з червня 2019 року до жовтня 2023 року на суму 6528,16 грн., з яких оплатили 378 грн.
Заборгованість відповідачів перед позивачем за період з 01.10.2020 року по 30.09.2023 року складає 4735,71 грн., яка станом на день подачі даної позовної заяви не сплачена, чим порушено законні права позивача.
Комунальне підприємство по водопостачанню Іршавської міської ради просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість в сумі 4735,71 грн. та 2684 грн. судових витрат.
Ухвалою Іршавського районного суду від 19.02.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила такі задовольнити та розглянути справу по суті без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.36,44).
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки не повідомили, поважність неявки не підтвердили, відзиву на позов не подали (а.с. 26,37, 38-43).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629 ЦК України, цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
29 листопада 2011 року Комунальне підприємство по водопостачанню Іршавської міської ради та ОСОБА_2 уклали Договір №3256 про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення (далі Договір) (а.с. 7-8), згідно якого ОСОБА_2 зобов`язався своєчасно сплачувати за надані послуги з централізованого постачання холодної води та з водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.
Відповідно до п.9 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У разі застосування авансової системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 5 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до п. 16, 19 Договору, ОСОБА_2 зобов`язувався оплачувати послуги в установлений договором строк та нести відповідальність згідно із законодавством і цим договором за несвоєчасне внесення платежів шляхом сплати пені, та за порушення зобов`язань, установлених законодавством і цим договором.
З позовної заяви вбачається, що у 2018 році ОСОБА_2 помер, однак за життя ОСОБА_2 сплачував за послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, заборгованості не мав.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №353123238 від 06.11.2023 року, власниками квартири АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 12-13).
Обоє відповідачів зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довідки Іршавської міської ради №01-28/2658 від 02.11.2023 року (а.с.14), відповіддю №454800 від 19.02.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.26) та листом Іршавської міської ради №01-30/477 від 21.02.2024 року (а.с.37).
Згідно зі ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц та від 19 серпня 2020 року у справі №703/2200/15-ц.
Позивач посилається на те, що відповідачі відмовляються укладати з позивачем письмовий договір на надання послуг попри те, що регулярно користуються даними послугами.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Хоч у частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Дана позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 07.02.2024 року у справі № 372/2236/21 (провадження № 61-7223св23).
Згідно лицевих рахунків №170 відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не сплачували за надані послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.10.2020 року по 30.09.2023 року, тому станом на 01.10.2023 року їхня заборгованість становить 4735,71 грн. (а.с. 5, 6).
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" на підставі договору з: об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності; індивідуальними і колективними споживачами житлово-комунальних послуг, визначеними Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання.
Відзиву на позов та доказів, які спростовують позовні вимоги, відповідачами суду не надано.
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та п.35 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає стягнути на користь позивача з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1342 грн. судових витрат, що складаються із судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2684 грн. (а.с. 1).
Керуючись ст. 15, 16, 526, 629, 630 ЦК України, ст. 5, 7, 9, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України,
р і ш и в :
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 14 березня 2024 року.
Головуюча: М. О. Пітерських