Справа № 946/3088/22
Провадження № 2/946/488/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкодавець залишив на ім`я позивача заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області 07.12.2016 р., зареєстрований в реєстрі за № 4698, яким заповідав позивачу все майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не було та з чого б воно не складалось. Заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.03.2017р. №47146051. Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить 1/8 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Частка житлового будинку належить спадкодавцю на підставі договору купівлі- продажу нерухомості, який було укладено 21 серпня 2001 року та зареєстровано Бессарабською товарною біржею, про що зазначено в договорі. Право власності на вказану частку житлового будинку зареєстровано в Ізмаїльському бюро технічної інвентаризації за № 51в-129 (інвентарна справа № 51/11-297) за ОСОБА_6 на 1/8 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 21 березня 2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса Єфимової Т. І. Ізмаїльського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 09 листопада 2017 року вона звернулась до нотаріуса з заявою про оформлення права на спадкове майно, де їй було відмовлено у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу від 21 серпня 2001 року частки житлового будинку що спадкується не посвідчений нотаріально, про що надано лист від 10.11.2017р. № 613/02-14. Право власності на 1/8 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яку було придбано спадкодавцем за умовами договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 12.08.2001р. у відповідності до вимог ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на той час, зареєстровано в комунальному підприємстві «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», про що здійснено запис в реєстрово-кадастровій книзі за № 51в-129, інвентарна справа № 51 /ІІ-297. Пунктом 5 Договору визначено, що квартира продана спадкодавцеві за 2000 грн., які продавець отримав від покупця до підписання договору купівлі-продажу. З моменту укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав у зазначеній частці будинку, про що свідчить реєстрація місця проживання померлого. З зазначених обставин вбачається, що всі умови договору між сторонами були досягнуті добровільно та виконані у повному обсязі. З моменту укладення вказаного договору спору щодо укладеної угоди ніколи не існувало. Весь цей час спадкодавець відкрито володів і користуюся квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та зареєстрована як 1/8 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений Договір купівлі-продажу нерухомого майна у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на Одеській товарній біржі «Бессарабська» про що зазначено у п. 11 Договору. На виконання вимог ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року на підставі зазначеного Договору право власності за ОСОБА_6 зареєстровано в Ізмаїльському МБТІ. Отже, право власності за спадкодавцем на зазначений об`єкт нерухомості зареєстровано відповідно до діючого на той час законодавства України. Вважає, що її права є порушеними і тому змушена звернутись до суду з вимогою визнати за нею права власності на 1/8 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та входить до складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10.01.2023 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/16 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 кут АДРЕСА_5 , мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя ОСОБА_6 і ОСОБА_4 народилась дитина - ОСОБА_5 . 21.08.2001 р. по біржовому договору купівлі - продажу №192 подружжя придбали 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_3 , але покупцем в договорі був вказаний ОСОБА_6 . З вересня 2004 р. ОСОБА_6 і ОСОБА_4 припинили шлюбні відносини, але підтримували стосунки та між подружжя буда укладена домовленість, що 1/8 частина житлового будинку в АДРЕСА_3 повинна належати доньці ОСОБА_5 16.11.2010 р. рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 розірвано. ОСОБА_4 після розірвання шлюбу дозволила колишньому чоловіку проживати в 1/8 частини житлового будинку в АДРЕСА_3 без надання права відчужувати майно третім особам. 07.12.2016 року ОСОБА_6 склав заповіт, по якому усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, він заповів ОСОБА_3 ОСОБА_4 вважає, що має право визнати право власності на 1/16 частину житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_3 , як майно придбане в шлюбі. Так, спірні правовідносини щодо правового статусу квартири регулюються нормами КпШС, оскільки вони виникли до 01.01.2004 року. Кошти подружжя, як і інше майно, набуте у шлюбі, належать їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не спростовано відповідними доказами. Отже, спірна квартира була придбана ОСОБА_4 у період шлюбу з ОСОБА_6 тому вона повинна бути віднесена до спільного майна подружжя. Згідно ст.70 СКУ у разі поділу майна, що є об`єктом сумісної власності подружжя, частки майна є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна норма закріплена у ст.28 КпШС. Таким чином, ураховуючи норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та фактичних обставин щодо набуття спірної квартири, можливо зробити висновок, що придбана квартира по біржовому договору купівлі - продажу №192 від 21.08.2001 р. ОСОБА_4 і ОСОБА_6 за адресом АДРЕСА_3 належить колишнім подружжям в рівних частках.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, заперечував проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що у 2018 році ОСОБА_4 вже зверталась до суді із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/16 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 кут АДРЕСА_5 . Свої позовні вимоги вона обґрунтовувала тим, що спірна квартира придбана у період шлюбу з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 01.10.2019 року у справі № 500/1354/18 ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Постановою Одеського апеляційного суду від 16.12.2012 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 01.10.2019 року в резолютивній частині залишено без змін. Тобто, з зазначених ОСОБА_4 у зустрічному позові обставин, вже є постановлене судове рішення, яким їй відмовлено у задоволенні позовних вимог. Крім цього, 11.01.2024 року представник ОСОБА_3 подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки строк позовної давності у ОСОБА_4 виник саме з моменту набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу 26.11.2010 року та сплив 26.11.2013 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 частково визнав первинний позов в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/16 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зустрічний позов ОСОБА_4 підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. При цьому зазначив, що перебіг строку позовної давності починається не з моменту розірвання шлюбу, а з часу коли ОСОБА_4 дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права на 1/16 частку спірного житлового будинку. ОСОБА_4 дізналася, що на її 1/16 частку претендує інша особа, коли отримала позовну заяву від ОСОБА_3 , а саме з 21.07.2023 року і саме з цієї дати почав текти трирічний строк позовної давності, який вона не пропустила.

В судове засіданні представник Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області не з`явився, надав заяву від 20.02.2024 року про розгляд справи за відсутності представника, рішення просив прийняти на розсуд суду.

Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлення шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації: АДРЕСА_6 , конверт повернувся в зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою, згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається сповіщеною належним чином.

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2022 року було відкрите загальне позовне провадження за позовною заявою ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2022 року була витребувана спадкова справа після смерті ОСОБА_6 .

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.08.2022 року до участі у справі були залучені співвідповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2023 року був прийнятий зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.05.2023 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду на 31.07.2023 року.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та витребуваної справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

На підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що 22.04.1998 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 22.04.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради Одеської області.

Від даного шлюбу народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 52 на обороті).

21 серпня 2001 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрований Бесарабською товарною біржою за №192 01 від 21 серпня 2001 року (а.с. 9).

На підставі довідки КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 196 від 6.11.2001 року, 1/8 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_6 (а.с. 72).

Згідно довідки КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 327 від 16.06.2022 року ОСОБА_6 є власником 1/8 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 86).

Таким чином, право власності на 1/8 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 було зареєстровано відповідно до діючого на той час законодавства.

Згідно заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2010 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розірвано, рішення набрало чинності 26.11.2010 року (а.с. 63).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 11.01.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Згідно заповіту від 07.12.2016 року ОСОБА_6 все своє майно заповідав ОСОБА_3 (а.с 14).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69040045 від 26.05.2022 року, заповіт ОСОБА_6 від 07.12.2016 року, зареєстрований за № 4698 є чинним (а.с. 38).

21.03.2017 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. із заявою про прийняття спадщини, за заповітом, після смерті ОСОБА_6 (а.с. 12).

Таким чином, ОСОБА_3 прийняла спадщину протягом шісті місяців, з часу відкриття спадщини.

18.05.2017 року ОСОБА_5 звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. із заявою про прийняття спадщини, після смерті батька ОСОБА_6 (а.с. 50)

26.09.2017 року ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. із заявою про видачу свідоцтва про власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя, що складається з 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , після смерті колишнього чоловіка ОСОБА_6 (а.с. 62).

23.08.2017 року ОСОБА_4 повторно звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. із заявою про видачу свідоцтва про власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя (а.с. 53).

На підставі відповіді приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. від 10.11.2017 року №613/02-14 було відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , був посвідчений Бесарабською товарною біржою, право власності на земельну ділянку не зареєстровано в установленому на той час законом порядку та між нею та колишньою дружиною спадкодавця існує спір з питань розподілу спадкового майна (а.с. 73).

Згідно відповіді приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. від 18.05.2017 року № 225/02-14 було повідомлено ОСОБА_5 , що ящо на день смерті батька вона була інвалідом, то необхідно надати документи на підтвердження інвалідності (а.с. 64).

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. від 23.08.2017 року №447/02-14 ОСОБА_4 повідомлено про необхідність надання нотаріусу документів для отримання свідоцтва про право власності у спільному сумісному майні подружжя, а саме: оригінал правовстановлюючого документу на 1/8 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ; свідоцтво про шлюб; паспорт; РНОКПП (а.с. 54).

Враховуючи, що ОСОБА_6 все своє майно заповідав ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину у строк, а донька ОСОБА_5 не надала доказів наявності права на обов`язкову частку, суд вважає, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_3 , яка спадкує все його майно.

Стосовно вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/16 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . кут АДРЕСА_5 , суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 22 КпШС України 1969 року (закон, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин з приводу майна набутого у шлюбі) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2019 року (справа 500/1354/18) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_9 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_9 про визнання дійсним договору купівлі-продажу 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованого Бесарабською товарною біржою за №192 01 від 21 серпня 2001 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/16 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 132).

Постановою Одеського апеляційного суду від 16.12.2021 року, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 1 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_9 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на частку нерухомого майна було змінено в його мотивувальній частині та залишено без змін в його резолютивній частині (а.с. 136).

Постановою Одеського апеляційного суду від 16.12.2021 року було встановлено, що слід виходити з того, що Договір купівлі-продажу від 21 серпня 2001 року №192-01 є договором, укладеним у період перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у шлюбі, що у розумінні статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, чинного на час набуття нерухомого майна у власність, вказувало на спільну сумісну власність подружжя на набуте за цим договором нерухоме майно. За життя ОСОБА_6 презумпцію спільної сумісної власності подружжя на 1/8 частку житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_4 , не спростовував.

Таким чином, не потребує доказування обставина, що 1/8 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Відповідно до положень статті 72 Сімейного кодексу України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розірвано 16 листопада 2010 року. В межах строку позовної давності у три роки ОСОБА_4 не заявляла вимог до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя.

Вирішуючи питання початку перебігу строку позовної давності слід виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки саме по собі припинення шлюбу не є свідченням порушення права власності когось із подружжя. Тобто визначальним для висновку про застосування строку позовної давності у спорі про поділ майна подружжя, заявленому після розірвання шлюбу, є саме момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №203/304/17 (провадження 61-5400св19).

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 зазначив, що про порушення свого права ОСОБА_4 дізналась 10.05.2022 року, коли ОСОБА_3 звернулась до суду із даним позовом.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16.12.2021 року було встановлено, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не було вчинено жодних дій, та не наведено доказів того, що вона цікавилась своєю частиною власності, утримувала її, мала доступ та користувалася. Оскільки колишній чоловік помер, то на даний час встановити чи заперечував, чи визнавав він право власності колишньої дружини за свого життя в період з 2004 року, коли вони припинили проживати сім`єю та стали проживати окремо, до 2017 року (коли помер ОСОБА_6 ) є неможливим. ОСОБА_4 не використала своє право вирішити свої вимоги за життя ОСОБА_6 на протязі більше десятка років, не надавши переконливих доказів щодо її не звернення для вирішення питання спільного майна подружжя. Строк позовної давності до вимог про поділ майна колишнього подружжя сплив ще за життя ОСОБА_6 .

Таким чином, суд вважає, що до ІНФОРМАЦІЯ_2 (дати смерті ОСОБА_6 ) ОСОБА_4 дізналась про порушення свого майнового права.

10.01.2023 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/16 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . кут АДРЕСА_5 , тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

04.12.2023 року та 11.01.2024 року представник ОСОБА_3 подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Згідно ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, ОСОБА_4 або її представник не подавали заяву про визнання поважними причини пропущення позовної давності.

За таких обставин, в зв`язку зі спливом строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/16 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . кут АДРЕСА_5 .

Враховуючи, що ОСОБА_4 не має права на 1/16 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 кут АДРЕСА_5 , при цьому ОСОБА_6 був власником 1/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та заповідав все свої майно ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне позов ОСОБА_3 задовольнити та визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 267, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1225, 1233, 1234, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (місцезнаходження: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Незалежності, 62, ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на:

- 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ), третя особа ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) про визнання права власності на 1/16 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . кут АДРЕСА_5 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 29.02.2024 року.

Суддя: О.Я.Присакар