Справа № 444/917/20 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-з/811/309/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
27 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В.,
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
секретаря Марко О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Репака Віталія Валентиновича та представника приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича - адвоката Чайки Юрія Тарасовичапро ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства "Таскомбанк", приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Міністерства юстиції України Білецького Ігоря Мироновича, Державного підприємства "СЕТАМ" Міністерства юстиції України, ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним Акта про реалізацію предмету іпотеки, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та скасування запису про право власності,-
У квітні 2020 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідачів АТ "Таскомбанк", приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., ДП "СЕТАМ" Міністерства юстиції України, ОСОБА_5 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсними електронних торгів, оформлених протоколом від 15 листопада 2019 року № 445239, визнання недійсним акта про реалізацію предмета іпотеки від 26 листопада 2019 року, складеного приватним виконавцем Білецьким І.М., скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер 218, виданого 17 лютого 2020 року приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Капуш І. М., та скасування запису про право власності № 35524856 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Додатковим рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 02 грудня 2021 року стягнуто з ОСОБА_3 в користь приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн. 00 коп.вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , вважав, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Просив скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Постановою Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2022 року рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року - залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн.

Позивач ОСОБА_3 подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_3 , постанову Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року - залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

04.12.2023 на адресу апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення. Зазначає, що у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції ОСОБА_5 поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., а під час нового розгляду справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 10000,00 грн. 01.11.2022 між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги № 6 від 10.03.2022. При цьому, згідно пунктом 1 цієї додаткової угоди, клієнт виплачує Адвокатському бюро гонорар у фіксованому розмірі. 02.11.2022 між сторонами підписано Акт прийому передачі наданих правничих послуг. При цьому, суд касаційної інстанції не вирішував питання розподілу судових витрат, оскільки передав справу на новий апеляційний розгляд. 24.11.2023 між сторонами була укладена додаткова угода № 3 до договору про надання правової допомоги № 6 від 10.03.2022. За умовами цієї угоди Адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту, а останній сплатити гонорар у фіксованому розмірі у сумі 10000,00 грн. 28.11.2023 між сторонами було підписано Акт прийму-передачі наданих правничих послуг, жодних претензій чи зауважень у сторін не було.

Покликаючись на відповідні норми матеріального права щодо адвокатської діяльності та процесуального права у контексті розподілу судових витрат, а також судову практику, просить стягнути з ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції у сумі 10000,00 грн та 3000,00 грн за касаційну інстанцію.

04.12.2023 представник приватного виконавця Білецького І.М. - Чайка Ю.Т. подав заяву про ухвалення додаткового рішення. Зазначає, що у відзиві на апеляційну скаргу було зазначено розмір орієнтованих судових витрат. Зокрема АО «Спарведливість» надавалися послуги ознайомлення з матеріалами справи, апеляційної скарги, підготовки та написання відзиву, представництво інтересів у судових засіданнях. Вартість послуг згідно з Актом про надання правової допомоги від 01.12.2023 склала 8000,00 грн. Просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про відшкодування приватному виконавцю витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибули, представник ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, інші не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, колегія суддів дійшла таких висновків.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із п. п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 3, 4 вказаної статті унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на те, що розгляд апеляційної скарги у даній справі проводився з викликом учасників справи, розгляд заяв про ухвалення додаткового рішення проводиться також у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи.

При цьому, ключовим питанням у межах даного провадження № 22-з/811/309/23 є оцінка судових витрат, які були понесені відповідачами при розгляді апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року, тобто в апеляційній інстанції, а також при перегляді цієї справи в касаційному порядку, з погляду їх співмірності, реальності, необхідності та складності спірних правовідносин.

Перевіряючи підставність заяв про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів враховує таке.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

В свою чергу, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.

Зважаючи на те, що Львівський апеляційний суд 28.11.2023 виніс постанову, якою рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року залишив у силі, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 без задоволення, заяви представників відповідачівпро ухвалення додаткового рішення є підставними, тому апеляційний суд повинен вирішити питання розподілу судових витрат, керуючись загальними правилами розподілу таких.

Крім цього, оскільки, після касаційного перегляду дана справа була передана касаційною інстанцією на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, а остаточне у справі рішення ухвалено Львівським апеляційним судом 28.11.2023, апеляційний суд також вирішує питання розподілу судових витрат, понесених сторонами при касаційному перегляді справи.

Так, колегія суддів виходить з того, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із п. 8 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зважаючи на те, що у письмових поясненнях поданих до закінчення судових дебатів (28.11.2023), представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , а також представник приватного виконавця Білецького І.М. - Чайка Ю.Т. просили про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, подання заяв про ухвалення додаткового рішення з відповідними додатками 04.12.2023 відповідає п. 8 ч. 3 ст. 141 ЦПК України (т. 3 а.с. 182-194).

Так, відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до положень вказаної вище статті, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

У статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Слідуючи висновкам викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження обґрунтованості витрат на правничу допомогу представником ОСОБА_5 подано копію ордеру Серія ВС № 1137179, Додаткову угоду від 24.11.2023 № 3 до договору про надання правової допомоги № 6 від 10.03.2022, Акт прийму-передачі наданих правничих послуг від 28.11.2023, за яким у сторін не було жодних претензій чи зауважень, а також Рахунок № 3 за правничі послуги на суму 10000,00 грн (т. 4 а.с. 85-89).

Зокрема, за умовами цієї додаткової угоди Адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту, а останній сплатити гонорар у фіксованому розмірі у сумі 10000,00 грн(п. 2 Угоди).

Обгрунтовуючи свої вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення представник Чайка Т.Ю. подав суду Договір про надання правової допомоги № 1/12-19 від 02.12.2019, замовлення від 01.06.2023 та Акт про надання правової допомоги б/н від 01.12.2023.

Як вже зазначалося вище, витрати на правничу допомогу це ті кошти, які слідуючи договірним зобов`язанням понесені відповідачами ОСОБА_5 та приватним виконавцем Білецьким І.М. при новому апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції, тобто суто на стадії апеляційного перегляду.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Враховуючи складність справи, ціну позову, тривалість розгляду справи та об`єм наданих послуг, колегія суддів приходить переконання, що заявлені представниками відповідачів суми на відшкодування судових витрат на правову допомогу є завищеними.

Так, дійсно слідуючи правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду викладеним у постанові від 19.02.2020, справа № 755/9215/15-ц, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з цим, процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, таким чином фіксованість гонорару у договорі не безумовним обов`язком суду стягнути такий, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Зазначене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, слідуючи якій заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як зазначено Верховним Судом в постановах від 10 грудня 2019 року у справі №160/2211/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Як вже зазначалося, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

В свою чергу, визначивши гонорар у фіксованій сумі 10000,00 грн. представник ОСОБА_6 у жодних із наданих ним доказів на підтвердження підставності визначеної суми на правову допомогу не зазначив з розрахунку, якого саме часу потраченого адвокатом, визначена така сума, що унеможливлює колегії суддів встановити вартість (еквіввалент) потраченої адвокатом години робочого часу для представництва у цій справі.

Таким чином, враховуючи усі обставини спірних правовідносин у сукупності, результат розгляду даної справи, складність та важливість такої для сторін, вдруге перегляд такої на стадії апеляційного провадження, відтак незмінність правової позиції відповідача, колегія суддів вважає, що заяву представника ОСОБА_6 про розподіл судових витрат необхідно задовольнити лише частково,хоча б з погляду зазначених вище обставин.

Іншими словами, категорія справи та обізнаність представника у такій, а також судовій практиці з цього приводу, що презюмується, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності та результатів розгляду такої, достатньою сумою витрат на правову допомогу, яку необхідно стягнути на користь ОСОБА_5 , буде 5000,00 грн.

Що стосується витрат на правову допомогу за апеляційне провадження у даній справі по заяві представника приватного виконавця Білецького І.М. - адвоката Чайки Ю.Т., колегія суддів звертає угаву на те, що зазначені представником послуги у Акті про надання правової допомоги шляхом участі у судових засіданнях не відповідають дійсності, оскільки судового засідання 06.06.2023 у даній справі не було, у зв`язку з відпусткою судді-доповідача, про що учасники справи були повідомлені заздалегідь.

Таким чином, врахувавши критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин даної справи, колегія суддів вважає, що достатньою сумою витрат на правову допомогу, яку необхідно стягнути на користь приватного виконавця Білецького І.М. буде 3000,00 грн.

Не може залишитися поза увагою суду і те, що заявники у цій справі представляли інтереси відповідачів, відтак написання будь яких процесуальних документів ними не є обов`язком, та не належить до таких, що унеможливлюють розгляд справи по суті.

Крім цього, враховуючи те, що постановою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_3 , постанову Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2022 року скасовано з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, а також те, щоЛьвівський апеляційний суд ухвалив у даній справі остаточне рішення по суті заявлених ОСОБА_3 позовних вимог, підстави для відмови у задоволенні заяви представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про стягнення судових витрат понесених відповідачем у зв`язку з касаційним переглядом справи, відсутні.

При цьому, вирішуючи заяву у цій частині, колегія суддів застосовує ці ж критерії, що були застосовані у контексті вирішення питання розподілу судових витрат ОСОБА_5 при новому апеляційному розгляді, про що зазначено вище.

Таким чином, враховуючи усі обставини спірних правовідносин у сукупності, результат розгляду такої, колегія суддів вважає, що достатньою сумою, яку необхідно стягнути на користь ОСОБА_5 за касаційний розгляд справи буде 2000,00 грн.

Враховуючи наведене, відповідні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та представника приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича - Чайка Юрія Тарасовичапро ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та представника приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича - Чайка Юрія Тарасовичапро ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу понесених на стадії нового апеляційного розгляду справи, а також 2000,00 грн за перегляд такої у касаційній інстанції, а разом 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу понесених на стадії нового апеляційного розгляду справи.

В іншій частині заяви залишити без задоволення.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складений 27 лютого 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк