Дата документу 28.08.2024 Справа № 314/5568/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/5568/19 Головуючий у 1-й інстанції: Капітонов Є.М.
Провадження №22-ц/807/1503/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Полякова О.З., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вільнянського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Вільнянського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мензенко Тетяни Леонідівни, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 подала до суду скаргу на дії та на бездіяльність старшого державного виконавця Вільнянського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Манзенко Тетяни Леонідівни.

В обґрунтування скарги посилається на те, що судовим наказом від 11 грудня 2019 року (справа №314/5508/19), виданим 19 грудня 2019 року Вільнянським районним судом Запорізької області, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06.12.2019, і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. На виконання судового наказу Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2019 року у справі №314/5508/19, Шевченківським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) постановою від 10 серпня 2022 року відкрито ВП №69604328 (ідентифікатор доступу: Б9127ЕВ7ВА3В).

10 жовтня 2023 року та 16 жовтня 2023 року стягувач ОСОБА_1 звернулася з заявою до старшого державного виконавця Вільнянського відділом державної виконавчої служби у Запорізькому районі Манзенко Т.Л. з двома заявами (клопотаннями), узагальнений зміст яких зводиться до наступного:

- про виконання оновленого розрахунку заборгованості по аліментам;

- про накладення на боржника ОСОБА_2 на підставі ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів;

- про стягнення з боржника ОСОБА_2 штрафу та про перерахування стягнутого штрафу через депозитний рахунок виконавчої служби у безготівковій формі на користь стягувача ОСОБА_1 ;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами;

- про надсилання постанови про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами як до АСВП, так і до Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України для виконання.

26 жовтня 2023 року на особистому прийомі у Вільнянському відділі державної виконавчої служби у Запорізькому районі стягувачем ОСОБА_1 отримано дві відповідні відповіді (в редакції від 20 жовтня 2023 року) на заяви від 10 жовтня 2023 року та від 16 жовтня 2023 року за підписом виконуючої обов`язки начальника відділу державної виконавчої служби Біченко Л.П. та копія розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по аліментам станом на 01 жовтня 2023 року, розмір якої (на думку старшого державного виконавця ОСОБА_4 ) дорівнює 58 860 грн 62 коп.

Не погоджуючись з такою відповіддю, посилаючись на вищенаведені обставини, скаржник просила суд:

- визнати неправомірними дії ОСОБА_4 - старшого державного виконавця Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та ОСОБА_5 - виконуючого обов`язки начальника Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо складання 20 жовтня 2023 року розрахунку заборгованості ОСОБА_4 по аліментам станом на 01 жовтня 2023 року, розмір якої (на думку ст. державного виконавця Манзенко Т.Л.) дорівнює 58862,62 грн;

- визнати неправомірними дії ОСОБА_4 - старшого державного виконавця Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо безпідставного зменшення розміру заборгованості по аліментам за період з листопада 2022 року по жовтень 2023 року на суму 21469,12 грн;

- визнати неправомірними як дії так і бездіяльність ОСОБА_4 - старшого державного виконавця Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо безпідставної відмови у застосування до боржника ОСОБА_2 штрафу (50% від суми заборгованості) та тимчасового обмеження у керуванні транспортним засобом ОСОБА_2 у зв`язку з існуванням заборгованості по аліментам за період з грудня 2019 по жовтень 2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_6 - керівника Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в частині здійснення неналежного контролю за незаконними діями (протиправною бездіяльністю) ОСОБА_4 - старшого державного виконавця Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вчиненими останньою у рамках ВП №69604328 (ідентифікатор доступу: Б9127ЕВ7ВАЗВ);

- зобов`язати ОСОБА_4 - старшого державного виконавця Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) новий розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні ВП №69604328 (ідентифікатор доступу: Б9127ЕВ7ВАЗВ) за період з 06 грудня 2019 року по 01 жовтня 2023 року без безпідставного врахування неналежно оформлених первинних документів, без безпідставного зменшення суми заборгованості ОСОБА_2 по аліментам, стягнутим на утримання неповнолітньої доньки.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 грудня 2023 року скаргу повернуто без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 30 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 грудня 2023 року у цій справі скасовано, справу направлено для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 травня 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 травня 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її скаргу на дії та на бездіяльність державного виконавця Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду не відповідає фактичним обставинам справи, суд не врахував, що в дійсності ОСОБА_2 не працевлаштований, на біржі зайнятості не обліковується, у Вільнянському відділенні Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Запорізькій області на обліку не перебуває, на протязі тривалого часу щомісячно отримує значний дохід від зайняття у незаконний спосіб протиправною підприємницькою діяльністю, не сплачує при цьому у передбачений спосіб обов`язкових податків та зборів. Державний виконавець Вільнянського ВДВС, суд першої інстанції при вирішені скарги, при визначені (при оцінці) правильного розміру заборгованості боржника ОСОБА_2 по аліментам обмежилися лише статистичними даними щодо заробітку (доходу) по Запорізькому (Вільнянському) району у разі встановлення (за постановами суду у справах про адміністративне правопорушення) наявності у боржника ОСОБА_2 витрат на придбання товару (рухомого майна), що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів ОСОБА_2 не доведено джерело походження засобів. За таких обставин державний виконавець безпідставно зменшив розмір заборгованості по аліментам за період з листопада 2022 року по жовтень 2023 року на суму 21469, 12 грн. Стягувач ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність державного виконавця та в.о. начальника ВДВС в частині безпідставного незастосування до боржника ОСОБА_2 штрафу та тимчасового обмеження у керуванні транспортним засобом. Отже, оскаржувана ухвала суду не відповідає стандартам законного судового рішення та підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Старший державний виконавець Вільнянського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Манзенко Тетяна Леонідівна, Вільнянський відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками Запорізького апеляційного суду про доставку судової повістки-повідомлення в електронний кабінет старшого державного виконавця Манзенко Т.Л. та Вільнянський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (т. 1 а.с. 202-203) до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія суддів у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності старшого державного виконавця Манзенко Т.Л. та Вільнянського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції прийшов до висновку про необгрунтованість скарги. При складані розрахунку заборгованості за аліментами державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». У разі спору відносно розміру заборгованості за аліментами, скаржник має надати до суду розрахунок державного виконавця та обґрунтування неправильності такого розрахунку та порушувати перед судом питання відносно визначення розміру заборгованості за аліментами чого скаржником зроблено не було. При цьому скарга сформульована, зокрема, вимогою зобов`язання державного виконавця здійснити новий розрахунок. Питання застосування до боржника штрафу та тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, за наявності спору про розмір заборгованості за аліментами у стягувача, на переконання суду є передчасним, оскільки правова невизначеність відносно розміру аліментів за наявності спору, унеможливлює вирішення зазначеного питання. Застосування до боржника штрафу та тимчасового обмеження у керуванні транспортними засобом безпосередньо залежить від розміру заборгованості.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2008 року, який за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2019 року у справі № 336/6199/19 розірваний (а.с. 5).

Від шлюбу колишнє подружжя мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №197 (а.с.4).

06 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Вільнянського районного суду Запорізької області із Заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на дитину, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника податків, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.1-3).

11 грудня 2019 року Вільнянським районним судом Запорізької області видано судовий наказ у справі №314/5568/19, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06.12.2019, і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. Вирішено питання про стягнення судового збору. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України. Судовий наказ набрав законної сили 11 грудня 2019 року. Судовий наказ видано 19 грудня 2019 року (а.с.13).

Відповідно до судового наказу боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , жодна інша інформація відносно боржника відсутня.

За заявою про видачу виконавчого листа від 16 грудня 2019 року, ОСОБА_1 отримала судовий наказ 19 грудня 2019 року (а.с.15).

З досліджених матеріалів копії виконавчого провадження ВП 69604328 вбачається наступне:

24 листопада 2022 року за вх. № 5816/18.4-36 на примусове виконання Вільнянського відділу від Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшли матеріали виконавчого провадження № 69604328 з примусового виконання судового наказу № 314/5568/19 від 19.12.2019 (а.с.1 виконавчого провадження).

Відповідно до заяви від 07 листопада 2022 року ОСОБА_2 просив Шевченківський відділ передати виконавче провадження ВП №69604328 до Вільнянського відділу, оскільки його зареєстроване місце проживання з січня 2020 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де й знаходиться його майно (а.с.4-5 виконавчого провадження).

Відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.4-5 виконавчого провадження).

Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників, сформованого 27.08.2022 року, в Єдиному реєстрі боржників зазначено запис про ОСОБА_2 як боржника щодо стягнення аліментів за ВП №69604328, внесеного на підставі повідомлення державного виконавця Шевченківського відділу Іващенко Ю.Ю. (а.с.38 виконавчого провадження, зворот, а.с.58 виконавчого провадження).

Згідно з розрахунку заборгованості, складеного Шевченківським ВДВС, у ОСОБА_2 станом на 31 жовтня 2022 року за виконавчим провадженням про стягнення аліментів, на початок періоду станом на жовтень 2022 року склав 114 903,28 грн, на кінець періоду станом на січень 2020 року становить 5248,28 грн (а.с.50-52 виконавчого провадження).

Згідно з розрахунку заборгованості, складеного Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 10 серпня 2022 року, у ОСОБА_2 станом на 31 липня 2022 року за виконавчим провадженням про стягнення аліментів, за період з грудня 2019 року по липень 2022 року становить 104 020,78 грн (а.с. 38,57 виконавчого провадження).

Відповідно до відповіді на запит №143579946 від 22 серпня 2022 року, №142990491 від 10 серпня 2022 року до Державної фіскальної служби України, інформація щодо джерел отримання доходів ОСОБА_2 в ДРФО відсутня (а.с.55, 59 виконавчого провадження).

Відповідно до відповіді на запит №1505396 від 03.11.2022 року, №142990492 від 10.08.2022 року до Державної фіскальної служби України, ОСОБА_2 на обліку в органах ДФС не перебуває (а.с.54, 60 виконавчого провадження).

Відповідно до відповіді на запит №142990490 від 10 серпня 2022 року до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, у МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби (а.с.61 виконавчого провадження).

10 серпня 2022 державним виконавцем Шевченківського відділу Іващенко Ю.Ю. направлено зокрема ОСОБА_2 постанову від 10 серпня 2022 року про відкриття виконавчого провадження ВП №69604328 про примусове виконання судового наказу, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 10 серпня 2022 року (а.с.62, 63 виконавчого провадження).

08 листопада 2022 року державним виконавцем Шевченківського відділу Іващенко Ю.Ю. направлено ОСОБА_2 виклик державного виконавця, яким останнього зобов`язано з`явитись до виконавця 17 листопада 2022 року щодо сплати боргу за вищезазначеним виконавчим документом про сплату (а.с.53 виконавчого провадження).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав та інше, сформованого 08.11.2022, у ОСОБА_2 відсутнє будь яке нерухоме майно і обтяження щодо нього (а.с.56 виконавчого провадження).

Згідно постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження № 69604328 від 16 листопада 2022 року встановлено, що відповідно до п.6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби. В ході проведення виконавчих дій встановлено наступне: згідно заяви боржника від 07 листопада 2022 року боржник зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Доцільно передати виконавче провадження за місцем реєстрації та проживання боржника до Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ураховуючи вимоги ч.4 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження». Заборгованість на 31.10.2022 становить 114903,28 грн (а.с.2 виконавчого провадження).

Згідно відмітки від 16.11.2022 Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП № 69604328 пронумеровано, прошнуровано та скріплено печаткою на 67 аркушах.

Між учасниками справи склалися правовідносини щодо виконання рішення суду, оскарження дій державного виконавця.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Із наведеними конституційними положеннями кореспондується ч. 1 ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст. 18 Закону N 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 2 Закону N 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону N 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 Закону N 1404-VIII серед заходів примусового виконання рішень передбачено звернення стягнення, зокрема на майно боржника.

Положеннями ст. 13 Закону N 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону N 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 447 ЦПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Відповідно до частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Частиною третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлення мінімального розміру аліментів є законодавчою гарантією для забезпечення належного утримання дитини. Мінімальний розмір аліментів застосовується, якщо визначена, в даному випадку частка заробітку (доходу), яка стягується з боржника, буде меншою за такий мінімальний розмір.

Порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими в частці від заробітку (доходу) закріплено у статті 195 СК України, відповідно до якого заборгованість за аліментами визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Отже, державний виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості за аліментами. У разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою не погоджуючись із обчисленим державним виконавцем розміром заборгованості по аліментам за примусовим виконанням судового наказу від 11 грудня 2019 року (справа №314/5508/19), виданим 19 грудня 2019 року Вільнянським районним судом Запорізької області, стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , який з 12 січня 2007 року по 22 січня 2020 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 НОМЕР_4 ) на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2019 року, і до досягнення ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) повноліття.

Як вбачається із опис документів виконавчого провадження № 69604328 вкладено до матеріалів виконавчого провадження та пронумеровано, оригінал судового наказу наявний.

ВП № 69604328 відкрито Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 10.08.2022 за заявою стягувачки ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2022, згідно якої боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно матеріалів виконавчого провадження адреса боржника: АДРЕСА_1 , всі документи, які виносилися державним виконавцем при виконанні судового наказу відповідно мали та направлялися на зазначену адресу. Жодного підтверджуючого документа їх отримання, чи акту виходу державного виконавця за адресою боржника, інформації Державної міграційної служби, який дійсно підтверджував би адресу реєстрації та фактичного проживання боржника в матеріалах виконавчого провадження не виявлено. Відповідно однозначно встановити адресу проживання на той час боржника ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 не можливо.

29.11.2022 старшим державним виконавцем Вільнянського ВДВС Манзенко Т.Л. прийнято до примусового виконання ВП № 69604328, винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. Згідно матеріалів виконавчого провадження адресу боржника змінено на: АДРЕСА_2 (а.с.69-70 виконавчого провадження).

16.12.2022 за вх. № 5975 на адресу відділу надійшла заява боржника від 15.12.2022 про видачу розрахунку заборгованості за період з дня присудження стягнення аліментів судом по грудень 2022, в якій додатково зазначено, що у відповідний період боржник був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , до заяви додано копії паспорту та чеків про сплату аліментів на користь ОСОБА_1 від 08.12.2022- 3000,00 грн та 12.11.2022- 3000,00 грн (а.с.71 виконавчого провадження).

29.12.2022 старшим державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості за період з 06.12.2019 (з дня присудження стягнення аліментів судом) по 01.12.2022. Згідно розрахунку Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за період з 06.12.2019по 21.01.2020 заборгованість становить 4883,73 грн, далі з 22.01.2020 нараховано (згідно відмітки про реєстрацію боржника за адресою: АДРЕСА_2 ) як для не працевлаштованого по Запорізькому району по 01.12.2022. Загальна сума заборгованості 82190,98 грн (а.с.75 виконавчого провадження).

Після чого, боржником щомісяця на поштову адресу стягувачки сплачувалися аліменти, копії підтверджуючих чеків додавалися до матеріал виконавчого провадження, квитанція від 12.11.2022 на на суму 3045 грн, від 08.12.2022 на суму 3045 грн, від 13.01.2023 на суму 4990, від 13.02.2023 на суму 4990, від 15.03.2023 на суму 4990, від 10.04.2023 на суму 4990, від 15.05.2023 на суму 4990, від 14.06.2023 на суму 4990, від 12.07.2023 на суму 4990, від 14.08.2023 на суму 4990, від 13.09.2023 на суму 4990, від 17.10.2023 на суму 4990, 09.11.2023 на суму 4990 грн (а.с.72,101а-184 виконавчого провадження).

10.10.2023 за вх. № 5703/29.9-36 на адресу відділу надійшла заява стягувачки ОСОБА_1 про надання розрахунку заборгованості по аліментам за весь період починаючи з 06.12.2019 та встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом (а.с.76-77 виконавчого провадження).

20.10.2023 за вих. № 29-38/28845 старшим державним виконавцем надано інформацію на заяву. Складено розрахунок заборгованості. Заборгованість за період з 06.12.2019 по 20.10.2023 становить 58862,62 грн. Примусове виконання рішення суду розпочато 10.08.2022 (дата відкриття виконавчого провадження) за заявою про відкриття виконавчого провадження стягувачки ОСОБА_1 від 08.08.2022. Виходячи з розрахунку заборгованості державного виконавця, встановлено що сукупний розмір наявної заборгованості зі сплати аліментів починаючи з 10.08.2022 не перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підстави для винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні (а.с.78-79 виконавчого провадження).

16.10.2023 за вх. № 5861/29.9-36 на адресу відділу надійшла повторно заява стягувачки ОСОБА_1 про надання розрахунку заборгованості по аліментам, про накладення штрафу у розмірі 50% від суми боргу та встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом. 20.10.2023 за вих. № 29-38/28850 старшим державним виконавцем надано інформацію на заяву: 20.10.2023 державним виконавцем у встановлені Законом строки підготовлено інформацію на заяву ОСОБА_1 за вих. № б/н від 10.10.2023 вх. № 5703/29.9-36 від 10.10.2023 (а.с.80-82 виконавчого провадження).

До відповідної інформації додано розрахунок заборгованості від 20.10.2023. Згідно розрахунку заборгованості, за період з 06.12.2019 (дата з якої за рішенням суду призначено сплату аліментів) по 20.10.2023 заборгованість становить 58862,62 грн. Примусове виконання рішення суду розпочато 10.08.2022 (дата відкриття виконавчого провадження) за заявою про відкриття виконавчого провадження стягувачки ОСОБА_1 від 08.08.2022. Виходячи з розрахунку заборгованості державного виконавця, встановлено що сукупний розмір наявної заборгованості зі сплати аліментів починаючи з 10.08.2022 не перевищує суму відповідних платежів:

- за чотири місяці, підстави для винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні;

- за один рік, підстави для винесення постанови про накладення на боржника штрафу відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні (а.с.83,141 виконавчого провадження).

10.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця Вільнянського ВДВС Манзенко Т.Л. із заявою від 08.11.2023 про перерахування коштів, отриманих ОСОБА_2 від його доходу 1514,27 грн має бути перерахована у якості аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 (а.с.122виконавчого провадження).

Відповідно до розрахунку заборгованості старшого державного виконавця Вільнянського ВДВС Манзенко Т.Л. з 06.12.2019 по 20.10.2023 заборгованість 58 862,62 грн. Відповідно з 06.12.2019 по 20.03.2024 заборгованість 46 690,75 грн (2 місяці) (а.с.167 виконавчого провадження).

26.04.2024 ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця Вільнянського ВДВС Манзенко Т.Л. із заявою від 26.04.2024 про здійснення оновленого розрахунку заборгованості та продовження перерахування стягнутих аліментів у відповідності до ч.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.180 виконавчого провадження).

Відповідно до листа старшого державного виконавця Вільнянського ВДВС Манзенко Т.Л. від 13.05.2024 за вих. № 29.9.38/30562 на вих. № б/н від 26.04.2024 за вих. № 2887/29.9-36 від 26.04.2024, ОСОБА_1 направлено розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням № 69604328 про стягнення аліментів із ОСОБА_2 .. Крім того, зазначено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи, встановленому законом (а.с.181 виконавчого провадження).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 , з 06.12.2019 по 20.10.2023 заборгованість 58 862,62 грн. Відповідно з 06.12.2019 по 25.04.2024 заборгованість 44 562,99 грн (а.с.182 виконавчого провадження).

Відповідно до акту державного виконавця Манзенко Т.Л. від 23.08.2024, боржником ОСОБА_2 щомісяця сплачуються аліменти розмірі 4999 грн з яких 2869,24 грн щомісячні аліменти виходячи зі статистичних даних Запорізької області. Залишок коштів погашення заборгованості. Боржник офіційного виду доходу не має, тому сплачує аліменти як не працевлаштований (а.с.186 виконавчого провадження).

19 грудня 2023 року ОСОБА_1 направила старшому державному виконавцю Вільнянського ВДВС Манзенко Т.Л. заяву про перерахування коштів (а.с.142виконавчого провадження).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Пункт 1-4 частини статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» «Порядок стягнення аліментів» вбачається.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охологценою зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Частина 14 статті 71 «Порядок стягнення аліментів» передбачає.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Виходячи з вище зазначеного, примусове виконання рішення суду розпочато 10.08.2022 (дата відкриття виконавчого провадження), з розрахунку заборгованості державного виконавця, встановлено що сукупний розмір наявної заборгованості зі сплати аліментів починаючи з 10.08.2022 не перевищує суму відповідних платежів:

-за чотири місяці, підстави для винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні;

-за один рік, підстави для винесення постанови про накладення на боржника штрафу відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Виконавче провадження ВП № 69604328 не перебуває та не перебувало в складі зведеного виконавчого провадження. Тому ВП № 19524289 (про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 за яким боржника начебто було оголошено в розшук) та постанови з адміністративних правопорушень боржника не мають ніякого відношення до примусового виконання ВП № 69604328.

Виходячи зі змісту скарги стягувачки ОСОБА_1 її ознайомлення з матеріалами ВП № 69604328 відбувається через ідентифікатор доступу: Б9127ЕВ7ВАЗВ. Відповідно ОСОБА_1 володіла повного інформацією щодо долучення до сканів виконавчого провадження чеків наданих боржником про сплату аліментів на її користь.

Відповідно до ст. 19 «Права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження» Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Проте станом на 30.10.2023 (дата складення скарги до Вільнянського районного суду Запорізької області) ОСОБА_1 жодного разу не скористалася наданим Законом їй правом. В матеріалах ВП № 69604328 відсутні будь-які заяви, звернення із зазначенням того, що вона не отримувала аліменти за долученими чеками до скан копій документів виконавчого провадження.

Щодо чеків наданих боржником ОСОБА_2 як підтверджуючі документи сплату аліментів на користь стягувачки ОСОБА_1 , які старшим державним виконавцем долучаються до скан копій документів ВП № 69604328, в матеріалах виконавчого провадження наявні оригінали відповідних чеків. За якими встановлено, що ОСОБА_2 сплачує аліменти ОСОБА_1 через АТ «Укрпошта» на її домашню поштову адресу: АДРЕСА_4 . Виходячи зі змісту чеку можливо відслідкувати, що це аліменти за відповідний місяць відповідного року, жодних виправлень не мають.

Відповідно до розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, розрахунок заборгованості обчислюється на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувана; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Відповідно до п.3, 8, ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України; спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Розрахунок заборгованості за період з 06.12.2019 по 20.10.2023 обчислений на підставі відомостей про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості, оскільки боржник не має офіційного доходу, з урахуванням чеків про сплату аліментів.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що всі дії старшого державного виконавця ОСОБА_4 щодо виконання судового наказу № 314/5568/19 від 19 грудня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 відповідають вимогам чинного законодавства України.

При цьому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що предметом оскарження за статтею 447 ЦПК України є самостійно визначені предмети, а саме: рішення виконавця; дія (дії) виконавця; бездіяльність виконавця.

Форма відновлення порушеного права визначається відповідно до предмета оскарження, а саме: відносно рішення державного виконавця шляхом скасування постанови або іншого процесуального документа (або її частини); відносно дії (дій) державного виконавця шляхом зобов`язання зупинити дію та/або усунути наслідки здійсненої дії; відносно бездіяльності державного виконавця шляхом зобов`язання вчинити відповідні дії визначені нормативно-правовими (актом, актами) (ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження).

Водночас, посилаючись на оскарження дій державного виконавця при складенні розрахунку заборгованості, скаржник не оскаржує його результат та не надає докази на обгрунтування неправильності такого розрахунку, та не зазначає в чому виразилась незаконність дій або бездіяльність державного виконавця щодо складеного ним розрахунку заборгованості по аліментам, тому є правильними висновки суду про необгрунтованість скарги, оскільки форма відновленого порушеного права визначена скаржником не відповідає вищезазначеним нормам відносно предмета оскарження.

Щодо вимог ОСОБА_1 у скарзі про бездіяльність державного виконавця під час примусового виконання судового наказу про не застосування до боржника штрафу та тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, а також неналежного здійснення контролю начальником Вільнянського відділу державної виконавчої служби, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 цього Закону за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до розрахунку заборгованості складеного державним виконавцем Вільнянського відділу державної виконавчої служби Запорізького району, Запорізької області Манзенко Т.Л., заборгованість зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 за період з 06 грудня 2019 року по 20 грудня 2023 року в межах виконавчого провадження № 69604328 становить 58862, 62 грн.

Зазначений розрахунок заборгованості скаржником не спростовано та неправильність такого розрахунку в межах розгляду цієї справи скаржником не доведено, що відповідно до положень статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сукупний розмір наявної заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 починаючи з 06 грудня 2019 року по 20 жовтня 2023 року становить 58862,62 грн, що не перевищує суму відповідних платежів: за чотири місяці та за один рік, підстави для винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та накладення штрафу відповідно до положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до розрахунку заборгованості старшого державного виконавця Манзенко Т.Л., квитанцій, що перебувають у виконавчому провадженні, ОСОБА_2 регулярно здійснює періодичні платежі з виконання судового наказу та сплачує аліменти у більшій сумі ніж визначено, погашаючи таким чином заборгованість зі сплати аліментів за минулий період, що свідчить про добросовісність виконання ним своїх обов`язків.

Отже, дії державного виконавця були правомірними.

Судове рішення на теперішній час боржником виконується, вчиняються дії на сплату аліментів та погашення заборгованості по сплаті по аліментам, яка постійно зменшується, що свідчить про бажання боржника погасити заборгованість у повному обсязі, тобто боржник не вчиняє дії, які перешкоджають примусовому виконанню судового наказу про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують зводяться лише до незгоди з висновком суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Так, у справі "Салов проти України" (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі "Hirvisaari v. Finland", заява N 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі "RuizTorija v. Spain", заява серія A N 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У справі "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі "Hirvisaari v. Finland", заява N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч. ч. 1, п. 2 ч. 2, п. 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга апеляційним судом залишена без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 30 серпня 2024 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Поляков О.З.