Справа №751/4249/17
Провадження №6/751/11/24
УХВАЛА

29 лютого 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд м. Чернігова у складі головуючого судді Лібстера А. С., секретаря Курган В. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові заяву Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

Стягувач звернувся до суду з даним клопотанням посилаючись на те, що на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 грудня 2017 року по цивільній справі №751/4249/17 був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Чернігівобленерго» 17808 грн 30 коп. в рахунок відшкодування збитків та 1926 грн 40 коп. судових витрат

02.03.2018 вказаний виконавчий лист був наданий для виконання до Новозаводського ВДВС ЧМУЮ, однак, до теперішнього часу рішення так і не виконано, заборгованість не погашена.

Листом від 21.08.2023 Новозаводський відділ ДВС повідомив, що станом на 16.08.2023 виконавче провадження завершено та 20.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа, проте докази направлення такої постанови на адресу стягувача вони надати не можуть, оскільки внаслідок ворожих атак на місто Чернігів, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, приміщення Новозаводського відділу ДВС було зруйновано, тому список згрупованих поштових відправлень за 2018-2019 роки знищений.

Стягувач стверджує, що на його адресу з 02.03.2018 оригінал виконавчого листа по справі №751/4249/17 не надходив, тому він був позбавлений можливості пред`явити повторно виконавчий документ до примусового виконання у межах строку встановленого законодавством.

Державний виконавець, боржник, представник стягувача в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали, долучені до заяви, та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволенню не підлягає.

Згідно з рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.12.2017 року позов публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення збитків задоволено частково, стягнено з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» 17 808 (сімнадцять тисяч вісімсот вісім) грн. 30 коп. в рахунок відшкодування завданих збитків та 1 926 (одну тисячу дев`ятсот двадцять шість) 40 грн. судових витрат. В задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовлено.

Виконавчий лист № 751/4249/17 від 19.12.2017 про стягнення з ОСОБА_1 17808 грн 30 коп. заборгованості за спожиту електроенергію та 1926 грн 40 коп. судового збору отриманий Новозаводським ВДВС 02.03.2018 (а.с. 5).

20.12.2018 у виконавчому провадженні № 55951766 Новозаводським відділом державної виконавчої служби у місті Чернігові винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, встановлено, що боржник ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не мешкає, не прописана згідно з довідкою УДМС України, знято з реєстрації (а.с. 6 на звороті).

Стягувач надав копії звернень до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові від 08.05.2019, 30.12.2020, 29.12.2021 та 28.12.2022, 10.07.2023 з проханням надати інформацію про хід виконавчого провадження, однак доказів направлення/отримання цих листів органом ДВС не надав (а.с. 4, 8, 9).

Листом від 18.08.2023 Новозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові повідомив стягувача про те, що виконавче провадження № 55951766 завершено та 20.12.18 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого провадження стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 6). До постанови про повернення виконавчого листа стягувачу наявний супровідний лист (а.с. 7).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 Цивільного процесуального кодексу України щодо внесення виконавчого документа до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дубліката виконавчого документа замість втраченого визначено розділом XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. п. 17.4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює пред`явити його до виконання (за висновками Касаційного цивільного суду Верховного Суду України, зокрема, постанови від 06.11.2019 та від 17.11.2021).

Таким чином, факт втрати виконавчого документа є свідченням неможливості виконання рішення суду, а обставини, за яких це сталось, не можуть негативно впливати на права стягувача.

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. Відсутність доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа є підставою для відмови в задоволенні заяви. Тобто, факт втрати виконавчого документа має бути підтверджений відповідними документами, які необхідно долучити до заяви.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 487 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа або про відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого документа можна звернутися лише в межах строків пред`явлення його до виконання.

Відповідно до ч. 1,2,5,6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, видача дубліката виконавчого листа можлива лише за умови поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, однак суд підстав для поновлення такого строку не вбачає.

Стягувач вказує, що виконавчий лист був втрачений виконавчою службою, посилаючись на те, що на його адресу з моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання оригінал виконавчого листа не надходив. Це твердження заявника на доказах не ґрунтується. Втрата виконавчого провадження відділом ДВС внаслідок бойових дій у 2022 році не є доказом того, що виконавчий лист стягувачу не повернений.

Звернення до виконавчої служби протягом 2019-2024 років за твердженням заявника були залишені без відповіді, однак у зв`язку з втратою виконавчого провадження суд позбавлений можливості перевірити достовірність цієї інформації.

У зв`язку з тим, що Автоматизована система виконавчого провадження перебуває у відритому доступі, посилання заявника на те, що йому не було відомо про завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу, свідчить про відсутність зацікавленості ходом виконання судового рішення.

Згідно з рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.12.2017, ОСОБА_1 на час винесення судового рішення не проживала в АДРЕСА_1 . У рішенні суду зазначено, що відповідно до домової книги за адресою АДРЕСА_1 з 23.04.2013 по 19.09.2017 була прописана ОСОБА_1 . Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.07.2017 ОСОБА_1 визнано такою, що втратила право користування 7/20 часткою житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області, місце проживання боржника ОСОБА_1 зареєстрованою м. Чернігові та Чернігівській області не значиться (а.с. 45).

З підстав відсутності боржника в АДРЕСА_1 , та за відсутності її реєстрації за вказаною адресою, 20.12.2018 виконавчий лист був повернений ПАТ «Чернігівобленерго» (а.с. 6).

Стягувач достовірно знав, приймаючи участь у розгляді справи, про відсутність боржника за конкретною адресою.

З моменту повернення виконавчого листа стягувачу до звернення до суду з заявою про видачу його дублікату минуло п`ять років.

На даний час, у зв`язку з закінченням строків зберігання, цивільна справа № 751/4249/17 знищена судом. Судова повістка, направлена за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_1 повернена суду з відміткою поштового відділення про те, що вона померла (а.с. 43), однак у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові актовий запис про державну реєстрацію смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній. Таким чином, достовірні відомості про боржника та місце її перебування у суду відсутні.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до висновку Верховного Суду, зробленого у постанові по справі N 2-461/09 від 02.06.2020, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Та підтверджені належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Європейський суд неодноразово зазначав в свої рішеннях, що якщо звичайний строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

У разі звернення Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до суду з заявою по видачу дублікату виконавчого листа протягом визначеного законом строку, суд мав би можливість дослідити матеріали цивільної справи, матеріали виконавчого провадження, переписку з приводу виконання судового рішення, однак, через пасивність стягувача протягом тривалого часу, доказова база втрачена, достовірні відомості про боржника відсутні.

Враховуючи, те, що наведені дані заявником підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання неможливо визнати поважними, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви відмовити.

Керуючись ст. ст.12,22,23 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст.183, 260-261, 263, 433 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя А. С. Лібстер