Справа № 585/5135/23
Номер провадження 2/585/216/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/5135/23, провадження № 2/585/216/24

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку загального позовного провадження справу про стягнення заборгованості.

Представник позивача - Крюкова Марина Володимирівна, яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07. 07.2022, Довіреності від 06.09.2023, та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5127 від 29 серпня 2018 року,

представник відповідача - Сенча Олег Олександрович, який діє на підставі Ордеру на надання правничої(правової) допомоги від 12.01.2023, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії СМ №000438 від 27.01.2016.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», представництво якого здійснює адвокат Крюкова М. В., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 118035,50 грн., понесених судових витрат на сплату судового збору у розмірі 2147,20 грн. та понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 10.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5521845 про надання споживчого кредиту, який було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом No19-ОД від 05.01.2022 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Сума кредиту складала 25000 грн (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Дата повернення кредиту (05.02.2023) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п. 1.4. Кредитного договору.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № НОМЕР_1 .

Укладаючи договір, Відповідач зайшов на Веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, де мав змогу ознайомитись з текстом примірного Кредитного договору, Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Надалі він пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (надалі - «ІТС»). Потім для безпосереднього оформлення кредиту Відповідач в ІТС обрав бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, інформацією зазначеною в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Після прийняття ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» позитивного рішення щодо надання кредиту Відповідачу ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зробив йому пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими Відповідач ознайомився до моменту укладання. Після прийняття Відповідачем умов Кредитного договору з ним було укладено електронний Кредитний договір, який був підписаний Відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «M519025», після чого Відповідач отримав кредит в сумі 25000,00 грн. на свою платіжну карту № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою АТ "ПУМБ" про перерахування коштів (додається). Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку, яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Кредитні кошти Відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку, що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо нарахувань за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, то укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: «1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 1.5.2. Знижена процентна ставка 0,597 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 12.03.2022 р. або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та проінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки». 12.03.2022 Відповідач свої зобов`язання щодо сплати відсотків та тіла кредиту не виконав.

У зв`язку з введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ "Авентус Україна" було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022 р. по 30.04.2022 р. за всіма кредитними договорами. У період з 01.05.2022 по 05.07.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Проте, 05.07.2022 за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих відсотків та надання можливості виконання боргових зобов`язань задля того, щоб споживач в такий складний час зміг вийти на звичний графік платежів за договором або виконати зобов`язання, сплативши тіло кредиту, про що було повідомлено в особистий кабінет Споживача.

Однак наданою можливістю споживач не скористався.

А тому Первісним кредитором нараховано відсотки в межах строку дії договору за період з 06.07.2022 по 09.11.2022 року за ставкою 1,99%: 25000 грн * 1,99% *127 календарних днів = 63182,5 грн. Позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів (10.11.2022 - 08.01.2023) в межах строку договору відповідно до наступного: 25000 грн * 1,99% *60 календарних днів = 29850 грн. Загалом відсотки складають: 63182,5 грн. + 29850 = 93032,5 грн.

Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 19 червня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу №19.06/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення .

Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 25000 грн - тіло кредиту та 93032,5 грн - нараховані проценти, всього - 118032,5 грн .

Крім того, у зв`язку з розглядом даної справи в суді Позивач поніс наступні витрати: сплачений судовий збір 2147,20 (дві тисячі сто сорок сім) гривні 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп., які представник позивача просить стягнути з відповідача на корить ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

У відзиві на позов представник відповідача зазначає, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Посилаючись на норми ст.ст. 12, 13, ч.1, 6 ст. 81, 75, ч.1, 2, 8 ст. 81 ЦПК України, п.1 ч.2 ст. 11, ст. 1046, ч.1 ст. 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» представник відповідача вказує, що додані до позовної заяви документи не містять достовірних підтверджень, що договір №5521845 від 10.02.2022 був акцептований саме відповідачем, що саме цей договір розумів відповідач та ознайомився і погодився з отриманням грошових коштів на умовах, визначених у договорі, що договір взагалі містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному у цьому договорі розмірах і порядку нарахування. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Крім цього, представник відповідача просить про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що сума у заявленому розмірі 10000 грн. є завищеною, так як позовна заява не містить складних правових конструкцій, здебільшого складається із шаблонів, у справах даної категорії вже сформована усталена практика, а отже її складання не потребує значних витрат часу. Враховуючи викладене, вважає, що сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має бути зменшена до 2000 грн.

Просить у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив представник позивача адвокат Крюкова М.В. з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву не погоджується, вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Вказує, що 10.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5521845 про надання споживчого кредиту. Електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну. Тож електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму, що неодноразово висловлювалось у правових позиціях Верховного суду. Відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Вебсайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається до позовної заяви), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач. А тому жодних сумнівів в тому, що 10.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту не виникає. Щодо судових витрат, заявляє, що відповідач у відзиві не погоджується із понесенням витрат на правову допомогу, оскільки зазначає, що відсутні: копія звіту про надання правової допомоги, рахунок-фактура за надання правової допомоги, копія платіжного доручення на оплату правової допомоги, проте, прошу звернути увагу, що матеріали справи містять дані документи. У зв`язку з чим вона, як представник позивача, додатково додає копії вказаних документів для Відповідача, а саме: копія звіту про надання правової допомоги, рахунок-фактура за надання правової допомоги, копія платіжного доручення на оплату правової допомоги. У постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Також зазначає, що якщо стороною документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Просить про задоволення позову у повному обсязі.

Від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він, вказує про те, що нормами Цивільного процесуального кодексу України, що регулюють питання подання доказів та прийняття доказів судом чітко визначено, що всі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем одночасно з позовною заявою (ч. 2 ст. 83, ч. 5 ст. 177 ЦПК), а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду у позовній заяві (п. 8 ч. 3 ст. 175) та належним чином обґрунтована. В свою чергу у разі неможливості самостійно надати докази, позивач вправі подати клопотання про витребування доказів судом, яке повинно бути подане у строк зазначений у ч. 2 ст. 83 ЦПК, тобто разом з позовною заявою (ч. 1 ст. 84, ч. 3 ст. 177 ЦПК). Системний аналіз цих норм свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою, оскільки вже на стадії підготовки позову позивач має визначити чіткий перелік доказів, якими будуть обґрунтовуватись заявлені позовні вимоги, додати дані докази до позовної заяви, а в разі їх відсутності - вирішувати питання про їх витребування. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у т.ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне їх подання або вчинення такої процесуальної дії як подання клопотання про витребування доказів (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування цих доказів). Всупереч вищевказаних норм ЦПК України позивачем не було зазначено в позовній заяві від 13.12.2023 року про докази, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог і, які не можуть бути подані разом з позовною заявою. Так само і до позовної заяви не було додано клопотання про витребування певного доказу (доказів). Представник позивача, звернулася до суду з клопотанням про витребування доказів, лише 18.01.2024 року, в якому просила витребувати у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 Відповідачу, а також підтвердження факту зарахування коштів на дану платіжну картку у сумі 25000 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (). Вказане клопотання було подане з пропущенням строків і не містило всупереч вимогам ч. 1 ст. 84 ЦПК України обґрунтування неможливості його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Також в супереч вимог ч. 4 ст. 83 ЦПК (якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу) та п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України клопотання про витребування доказів не містить жодного обґрунтування щодо причини, з яких доказ не може бути подано. У клопотанні було лише зазначено, що на адресу АТ «АКЦЕНТ-БАНК» було направлено адвокатський запит від 18.01.2024 року про надання офіційної інформації щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також підтвердження факту зарахування коштів 10.02.2022 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «АКЦЕНТБАНК», у сумі 25000 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (). Будь-яких доказів відмови в наданні запитуваної інформації чи ігнорування запиту, окрім самого адвокатського запиту до клопотання додано не було. Тут слід зазначити, що клопотання про витребування доказів було подано одночасно із адвокатським запитом щодо отримання інформації необхідної для доказування у цивільній справі 18.01.2024 року, тобто фактично на момент подання клопотання суду стороні позивача не було відмовлено в наданні запитуваної інформації. Тому, сторона Відповідача заперечує щодо прийняття до розгляду відповіді АТ «АКЦЕНТ-БАНК» від 02.02.2024 року № 20.1.0.0.0/7- 20240124/0648 з додатком до нього (рух коштів). Крім цього, предмет доказування у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором (договором позики), укладеним за допомогою електронних засобів складають такі обставини: 1) факт укладення цього договору в електронній формі; 2) факт перерахування позикових коштів позичальнику в сумі, що відповідає умовам договору. Вказані факти взаємопов`язані, а тому судові докази, які підтверджують факт укладення кредитного договору (договору позики) та факт перерахування грошових коштів позичальнику досліджуються та оцінюються судом у сукупності. Факт укладення кредитного договору (договору позики) не може бути встановлено судом без встановлення факту перерахування грошових коштів позичальнику. Позивачем не надані документи (копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписок по картковому рахунку, тощо), оформлені відповідно до вимог чинного законодавства на підтвердження перерахування кредитних коштів на рахунок Відповідача. Правова позиція щодо первинних документів відображена і в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018р. в справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу, та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документа банком платника. З огляду на викладене, доданий до позовної заяви документ з назвою «Підтвердження» ( додаток № 6 до позовної заяви, який в переліку додатків іменовано як «довідка про перерахування коштів») не є належним та допустимим доказом на підтвердження отримання Відповідачем коштів за укладеним договором, оскільки не містить жодних даних, які б ідентифікували Відповідача. Відповідь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» від 02.02.2024 року № 20.1.0.0.0/7-20240124/0648 з додатком до нього (рух коштів) не може прийматися до розгляду з підстав викладених раніше. Вважає, що позивачем не доведено належними, допустимими і достатніми доказами факт виконання первісними кредиторами своїх зобов`язань за кредитними договорами, тобто надання Відповідачу кредитних коштів, що свідчить про недоведеність виникнення заборгованості і відповідно є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог повністю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що 10.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір, відповідно до умов якого сума кредиту склала 25000 грн, строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Грошові кошти перераховувались платіжним провайдером на платіжну картку що підтверджено, зокрема довідкою провайдера. Щодо нарахування, то нею до позовної заяви долучено картку обліку договору де наведено поденний розрахунок за відсотками. За договором про відступлення права вимоги до позивача перейшла кредитна заборгованість яка складається з суми кредиту це 25000 грн. та нарахованих відсотків за 127 календарних днів в межах кредитного договору в сумі 63182,50 грн. Позивачем донараховано відсотки за 60 календарних днів в межах строку договору на суму 29850 грн. Щодо відступлення права вимоги, то позивачем долучено Договір факторингу, Акт приймання - передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників. Про відступлення права вимоги відповідач повідомлявся, копія повідомлення долучена до матеріалів справи. Договір кредитний укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», підписаний електронним підписом, одноразовим ідентифікатором, що є законним способом укладання даного договору. Грошові кошти перераховувались на платіжну картку відповідача, номер картки зазначено і відповідає картці, яка належить саме відповідачу, грошові кошти отримані відповідачем і вони були перераховані йому у порядку, передбаченому законодавством України. З 25.02.2022 року по 30.04.2022 у зв`язку із введенням воєнного стану ТОВ «Авентус Україна» приймало рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами у вказаний період. Проте з 05.07.2022 за ініціативою первісного кредитора було здійснено списання всіх нарахованих відсотків з метою надання можливості виконання боргових зобов`язань щоб вийти на звичайний графік платежів, залишилось лише тіло кредиту - 25000 грн., проте такою можливості відповідач не скористався. А тому первісним кредитором нараховано відсотки в межах строку дії договору за період з 06.07.2022 по 09.11.2022 за ставкою 1,99%, що у грошовому еквіваленті, сума становить 497,50 грн. почалось нарахування кожен день до 09.11.2022. Це в межах дії кредитного договору - 360 календарних днів. З 09.11.2022 відсотки первісним кредитором не нараховувались, оскільки первісний кредитор вважає, що нарахування відсотків це його право, нарахувавши відсотки на 127 календарних днів. Позивач нарахував відсотки після цього в межах строку дії договору (360 кал.днів). Розрахунок заборгованості, нарахованої позивачем після 09.11.2022 наведений у позові , на 3 аркуші позову.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

27 грудня 2023 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.57).

18 січня 2024 року представником позивача подане клопотання про витребування доказів (а.с.78).

23 січня 2024 року постановлено ухвалу про витребування доказів (а.с.110).

13 лютого 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 124).

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно розпорядження № 756 від 28.03.2017 року ТОВ «Авентус Україна» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.12-13).

До позову долучене Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Авентус Україна» (а.с.52 зворот) та Статут ТОВ «ФК «Фінтраст Україна (а.с.40 зворот - 46).

ТОВ «ФК Фінтраст Україна» є фінансовою установою (а.с.13 зворот), до переліку послуг якої відносить надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.14).

10.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної було укладено електронний договір № 5521845 про надання споживчого кредиту. Договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М519025, 10.02.2022, 23:17:54.

Згідно з підпунктом 1.1, 1.2 Договору, укладення правочину здійснюється сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої споживачу забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет у порядку, передбаченому, в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Сума кредиту складає 25000 грн., строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів .

Договором передбачена стандартна процентна ставка - 1,99% в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.4 Договору та знижена процентна ставка 0,597% в день та застосовується відповідно до умов, визначених у п.1.5.2 Договору.

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 204100 грн. (п.1.8), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 193652,50 грн.(п.1.8.2) (а.с.14 зворот-19).

Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 19-ОД від 05 січня 2022 року (а.с.23-32).

Відповідно до п.2.1, 2.4 Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_3 . Дата надання кредиту 10.02.2022 або 11.02.2022.

Також, вбачається, що 10.02.2022 о 23:17:54 год. ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М519025 Паспорт споживчого кредиту (а.с.20 зворот -22) та 10.02.2022 о 23:17:54 Таблицю обчислення загальної вартості кредиту за договором № 5521845 від 10.02.2022 року (а.с.20).

З додатку 1 до підтвердження керівника Процесингового центру АТ «ПУМБ» директору ТОВ «Авентус Україна» від 26.03.2023 за №КНО-20.4/79, долученого до позову , вбачається, що 10.02.2022 о 23:18:12 на платіжну картку НОМЕР_1 перераховано 25000 грн., операція успішна, ІД транзакції 70 (а.с.39).

Номер указаної картки співпадає з тим номером, який зазначений позичальником при укладанні Договору №5521845 від 10.02.2022 в п.2.1 (а.с.15 зворот).

19 червня 2023 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (Фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (Кілєнт) укладено Договір факторингу №19.06/23-Ф, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (п.1.1.). Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с.33 зворот - 37).

Акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді за Договором Факторингу №19.06/23-Ф від 19.06.2023 підписаний сторонами Договору Факторингу 19.06.2023 (а.с.38).

З Реєстру боржників (Витягу) (Додаток 1 до Договору Факторингу 19.06.2023 вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги до відповідача, загальна сума боргу за кредитним договором 5521845 становить 88182,50 грн. (а.с.53).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №5521845 від 10.02.2022 ОСОБА_1 має загальну заборгованість за цим договором у розмірі 88182,50 грн Розрахунок проведений за період з 10.02.2022 по 18.06.2023 (а.с.46 зворот 48).

Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про електронну комерцію».

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Як свідчить зміст ч. 3, 5, 6, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову.

10.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5521845 про надання споживчого кредиту, на підставі якого відповідач отримала кредит у розмірі 25000 грн.

Той факт, що зазначений договір було укладено первісним кредитором саме з відповідачем повністю підтверджується наступним.

З урахуванням положень ст. 639 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 року зазначив, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Матеріали справи містять докази підпису відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 10.02.2022 року Кредитного договору та додатків до нього, а саме: Таблиці обчислення загальної вартості кредиту за договором № 5521845 від 10.02.2022 року (а.с.20.), Паспорту споживчого кредиту (а.с.20 зворот -22), які містять умови кредиту, процентні ставки.

Укладений договір та додатки до нього, підписані відповідачем свідчать, що відповідач був обізнаний з умовами кредиту, обставинами сплати процентів, процентних ставок, умов, за яких вони застосовуються. Відповідач зобов`язався у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штраф та інші платежі, передбачені Договором, проте взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в Договорі строк, грошові кошти та нараховані проценти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість.

При цьому посилання відповідача про можливість укладення кредитного договору іншою особою з використанням його персональних даних не приймаються судом до уваги, як необґрунтовані, оскільки жодних доказів на підтвердження даних обставин суду не надано, як не надано і доказів звернення відповідача до ТОВ «Авентус Україна» щодо правових підстав отримання грошових коштів у розмірі 25000 грн., факт отримання який підтверджується долученими представником позивача разом з позовною заявою документам (а.с.38 зворот, 39).

Під час судового провадження за клопотанням представника позивача суд витребовував в АТ «Акцент-банк» інформацію щодо підтвердження належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та підтвердження зарахування коштів 10.02.2022 на указану платіжну картку.

Судом отримано відповідь про те, що указана платіжна картка належить саме відповідачу і що 10.02.2022 на його рахунок надійшли 25000 грн. (а.с.117- 118).

При цьому, суд вважає указані документи належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, не дивлячись на заперечення представника відповідача проти цього з посиланням на порушення вимог ч.2 ст. 83 та п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України, оскільки про витребування цих доказів представником позивача заявлено після висловлення позиції представника відповідача про те, що не ОСОБА_1 укладено кредитний договір.

Положеннями ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.п. 3 п.5.1 Кредитного договору Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договором факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача.

Згідно ч. 1ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 19.06./23-Ф, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги за Кредитними договорами. (а.с.33 зворот -37).

Згідно п.9.9 Договору факторингу до договору додаються наступні додатки, що складають його невід`ємну частину: Додаток 1 - Форма реєстру боржників; Додаток 2 - Форма Акту прийому-передачі Реєстру Боржників; Додаток 3 - Форма повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором; Додаток 4 - Форма Акту прийому-передачі документації; Додаток 5 - форма надання інформації з Реєстру Боржників в електронному вигляді; Додаток 6 - Форма Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному вигляді .

Згідно акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 19.06./23-Ф від 19 червня 2023 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 3087, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу № 19.06./23-Ф від 19 червня 2023 року, від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 50639498,17 грн. (а.с.38).

Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є невід`ємною частиною Договору факторингу Факторові Клієнтом відступлено право вимоги за № 1744 до Боржника ОСОБА_1 , ІПН боржника НОМЕР_2 , номер кредитного договору 5521845 на суму заборгованості за основною сумою 25000 грн., сумою заборгованості за відсотками - 63182,50 грн., сума заборгованості разом - 88182,50грн. (а.с.50).

Про відступлення права грошової вимоги на електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено відповідне повідомлення. Також повідомлено, що всі платежі в погашення заборгованості за Договором, необхідно здійснювати на користь Нового кредитора із зазначенням відповідних реквізитів (а.с.32 зворот).

Вказана адреса електронної пошти належить відповідачу, та була зазначена ним при укладенні Кредитного договору.

Таким чином паперовий Реєстр боржників, який є невід`ємною частиною указаного Договору факторингу, підписаний сторонами є належним доказом переходу права вимоги за кредитним договором № 5521845 від 10.02.2022 року до відповідача.

Щодо суми заборгованості, то слід зазначити наступне.

Відповідно до карти обліку договору № 5521845 від 10.02.2022 року, укладеного з позичальником ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості становить 88182,50 грн. і складається з 25000 грн. тіла кредиту та 63182,50 грн. заборгованості за відсотками (а.с.46 зворот-48).

Як указано вище, за Договором факторингу № 19.06./23-Ф від 19.06.2023 первісним кредитором позивачу відступлено право вимоги (№ 1744) до ОСОБА_1 , у розмірі 88182,50грн.

У позовній заяві представник позивача ставить вимогу про стягнення з відповідача суму заборгованості у розмірі 118032,50 грн., наявність якої, окрім особистих розрахунків представника позивача по тексту позову, нічим не підтверджується.

Тому суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача боргу саме у розмірі 118032,50 грн., оскільки вказаний розмір заборгованості не підтверджений належним розрахунком.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», яке має право вимоги до нього, належним чином підтверджений розмір заборгованості за кредитним договором у розмірі 88182,50 грн.

Будь-яких інших доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять.

Інші доводи сторін на висновки суду не впливають.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд враховує і положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щодо розподілу судових витрат.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

На підтвердження розміру витрат пов`язаних з оплатою правничої допомоги позивачем надано Договір № 07/07-2022 по надання правової допомоги від 07 липня 2022 року, згідно умов якого адвокат Крюкова М. В. взяла на себе зобов`язання надавати правову допомогу, інформацію, юридичну допомогу, консультації і роз`яснення з правових питань, правовий супровід діяльності в будь-якому статусі (а.с. 10-11).

Згідно Звіту про надання правової допомоги по Договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 р. від 13 грудня 2023 року та рахунку на оплату по замовленню № 13/12 від 13 грудня 2023 року, вартість збору та аналізу доказів і документів до позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідача, складення позовної заяви у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором та подання до суду позовної заяви в інтересах ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» складає 10000 грн. (а.с.49 зворот).

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 18.12.2023 перерахувало адвокату Крюковій М.В. в рахунок оплати наданих адвокатських послуг 10000 грн., що стверджується платіжною інструкцією № 2084 від 18 грудня 2023 року (а.с.50).

Представник відповідача у відзиві на позов просить про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що заявлені позивачем витрати є неспівмірними із складністю справи, наданих адвокатом обсягом робіт та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Суд розподіляє судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи складність справи, обсяг і складність виконаної роботи, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є неспіврозмірними та не пропорційними до предмета спору з урахуванням ціни позову, у зв`язку з чим вважає за можливе зменшити розмір витрат на оплату послуг адвоката до 6000 грн.

Крім цього, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволенню позовних вимог у розмірі 1604,03 грн. ( 88182,50 х 2147 : 118032,50 =1604,03).

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13,19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості у розмірі 88182 (вісімдесят вісім тисяч сто вісімдесят два) грн. 50 коп., сплачений судовий збір у розмірі 1604 (одна тисяча шістсот чотири) грн. 18 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вул. Загородня, 15 оф. 118/2, .

Представник позивача Крюкова Марина Володимирівна, адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник відповідача ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складене 15 березня 2024 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова