Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2024 Справа №607/166/24 Провадження №2-о/607/3/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Медвідь О. А.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Білецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви заявником викладено обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно.

За життя його мати склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно йому.

Мати заявника була власником земельної ділянки площею 2,84 га, яка розташована на території Ігровицької сільської ради для ведення сільського господарства.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , заявник звернувся в нотаріальну контору з відповідною заявою.

Однак, свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку він отримати не може, у зв`язку з тим, що пропустив строк для прийняття спадщини, визначений законом відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України.

Одночасно заявнику роз`яснено право звернутися до суду з метою захисту свого невизнаного майнового права.

Заявнику вказує, що його мати ОСОБА_3 впродовж останнього року життя потребувала сторонньої допомоги, а тому він проживав з нею в АДРЕСА_1 без реєстрації.

Метою заяви в даній справі є доведення факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого вчинення передбачених законом дій для прийняття спадщини.

З підстав, наведених у заяві, заявник просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала з підстав та обґрунтувань, викладених у ній, та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви, клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду витребувано докази.

Заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 25.04.2007 Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України, про що складено відповідний актовий запис за № 08.

ОСОБА_3 на праві приватної власності, на підставі рішення Ігровицької сільської Ради народних депутатів від 30.06.1999 р. № 29, належала земельна ділянка, площею 2,84 га, для ведення сільського господарства, яка розташована на території Ігровицької сільської ради, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю серії IV ТР № 023383 від 22.11.1999.

20 грудня 2006 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений секретарем Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстровано в реєстрі за № 61, згідно якого все своє майно вона заповіла в користь заявника ОСОБА_2 .

30 листопада 2023 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. до майна померлої ОСОБА_3 була заведена спадкова справа № 100/2023 на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яку подав ОСОБА_2 .

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 , на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 07.12.2023 за № 331. Разом з нею проживав її син ОСОБА_2 без реєстрації.

Заявник ОСОБА_2 , звернувшись до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. із заявою відносно спадкування майна за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3 , йому було відмовлено з причин пропуску строку для прийняття спадщини, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.11.2023 № 198/02-31.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду надали показання, що ОСОБА_2 дійсно постійно проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник як на підставі наведених вище обставин просить суд встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого вчинення передбачених законом дій для прийняття спадщини, оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту.

Суд погоджується з такими аргументами заявника, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 257 ЦК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

В силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що метою встановлення даного факту є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, суд дійшов висновку, що слід встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, судові витрати у справі слід залишити за заявником у відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 3, 12, 258, 259, 265, 273, 294, 315, 317, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Білецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

заявник ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа Білецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 14029160, місцезнаходження вул. Молодіжна, буд. 19, с. Біла Тернопільського району Тернопільської області.

Повний текст рішення суду складено та підписано 11 березня 2024 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко