РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року

м. Рівне

Справа № 562/2920/22

Провадження № 22-ц/4815/54/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С .В.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Демидівська селищна Рада Дубенського району Рівненської області

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2023 року, ухваленого в складі судді Сільман А.О., повний текст якого складено 27.09.2023року, у справі № 562/2920/22

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Демидівської селищної Ради Дубенського району Рівненської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помела її баба ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) на території Радивилівського району Рівненської області.

Зазначала, що вона є єдиним спадкоємцем п`ятої черги після смерті баби ОСОБА_2 , оскільки на час відкриття спадщини після її смерті та до теперішнього часу до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом ніхто не звертався.

Крім того, вказувала, що у вересні 2022 року звернулася до приватного нотаріуса рівненського районного нотаріального округу Кутецької В.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті баби, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущеним строком для подання такої заяви.

Позивач вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, оскільки тривалий час перебувала за кордоном.

Враховуючи наведене, позивачка просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалістю у три місяці.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2023 року в позові ОСОБА_1 до Демидівської селищної ради Дубенського району Рівненської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наведені позивачем обставини не підтверджують існування об`єктивних та непереборних труднощів для реалізації свого права на прийняття спадщини протягом встановленого статтею 1270 ЦК України строку.

В апеляційній скарзі на судове рішення, позивач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що їй не було відомо, проте що спадкоємиця першої черги - донька померлої ОСОБА_2 її покійна мати ОСОБА_3 не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не прийняли спадщину. А тому вона є єдиною спадкоємицею п`ятої черги майна своєї баби ОСОБА_2 . Судом не взято до уваги те, що вона перебувала за кордоном до 27.08.2012 року і строк на цю дату вже сплив.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та відноситься до спадкоємців п`ятої черги за законом, оскільки належить до другого ступеня спорідненості, за яким право на спадкування залежить від неприйняття спадщини спадкоємцями попередніх черг.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, зокрема, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0112081, що підтверджується інформацією ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 06.10.2022 р. (а.с. 28).

Спадкоємцем першої черги майна ОСОБА_2 була її дочка ОСОБА_3 , однак із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса не зверталася, а відтак є такою, що не прийняла спадщину.

ОСОБА_3 (мати позивачки) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

У жовтні 2022 року ОСОБА_4 звернулась до нотаріальної контори Рівненського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Листом № 278/02-14 від 02.11.2022 р. приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу повідомив позивачку, що вона пропустила строк на прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_2 з роз`ясненням її права на звернення до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 14).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина перша статті 1222 ЦК України).

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого цією статтею, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отже, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 останнім днем визначеного законом строку прийняття спадщини було 03.04.2011 року.

Оскільки ОСОБА_3 в установлений законом строк спадщину після смерті своєї матері не прийняла, то заяву про прийняття спадщини позивач повинен був подати у трьохмісячний строк після неприйняття спадщини своєю матір`ю, тобто з 03.04.2011 року по 03.07.2011. Таким чином ОСОБА_4 у вказаний строк зазначене право не реалізувала, звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса лише 21.09.2022 року, пропуск нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом складає 11 років, тому відсутні правові підстави для прийняття позивачем спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 24 січня 2020 року у справі № 192/1663/17 (провадження № 61-7193св19), від 03 лютого 2023 року у справі № 521/8872/22 (провадження № 61-12812св22).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач була необізнана про неприйняття її матір`ю, спадкоємцем першої черги, спадщини після смерті ОСОБА_2 як на поважну причину пропуску строку є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не свідчать про існування у неї об`єктивних та непереборних причин, які перешкодили подати заяву.

Крім того, проживання спадкоємців за межами України не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не була позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права шляхом подачі відповідної заяви про прийняття спадщини за законом за допомогою засобів поштового зв`язку, а також через Консульські установи.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів існування об`єктивних та непереборних причин, які перешкодили їй подати заяву про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_2 у визначений законом тримісячний строк, а саме з 03.04 2011 року по 03.07.2011 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2023 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 лютого 2024 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.