УХВАЛА

14 березня 2024 року

м. Київ

справа № 930/3288/23

провадження № 61-2899ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Немирівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до Немирівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 01 грудня

2023 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 .

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявникові.

У січні 2024 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 року в цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявникові (провадження № 61-1993ск24).

Роз`яснено заявникові, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (провадження

№ 61-1993ск24).

Ухвала Верховного Суду від 12 лютого 2024 року аргументована відсутністю підпису заявника під текстом касаційної скарги.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 року в зазначеній справі.

Вказана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та підлягає поверненню з огляду на наступне.

За змістом статей 185, 393 ЦПК України повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Натомість, обставини, які стали підставою для повернення касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2024 року існувати не перестали, оскільки ОСОБА_1 , не врахувавши викладені у вказаній ухвалі роз`яснення, вдруге подав касаційну скаргу оформлену в аналогічний спосіб.

Заявником надано до Верховного Суду касаційну скаргу яка за своїм змістом є тотожною попередньо поданій касаційній скарзі. Також ОСОБА_1 висловив незгоду з вказаною ухвалою Верховного Суду про повернення цієї касаційної скарги.

Отже, вказане свідчить про те, що заявник намагається отримати протилежну оцінку обставин, які Верховний Суд у цій справі вже визнав підставою для повернення скарги.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з правилами частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно пункту 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Оскільки заявником при зверненні вдруге до Верховного Суду із касаційною скаргою на те саме судове рішення не було усунуто обставин, які стали підставою для повернення касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від

12 лютого 2024 року (провадження № 61-1993ск24), подана та оформлена в аналогічний спосіб касаційна скарга у цій справі також підлягає поверненню особі, яка її подала.

З урахуванням змісту вдруге поданої касаційної скарги, Верховний Суд визнає дії ОСОБА_1 проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

У зв`язку з викладеним також не підлягає розгляду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, звільнення від сплати судового збору та відвід судді Верховного Суду Гулейкову І. Ю.

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Немирівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про стягнення моральної шкоди вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали надіслати учасникам справи, а додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська