УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року місто Чернігів

Справа №751/2238/24

Провадження №2/751/915/24

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретаря судового засідання Барбаш М. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (не прибула)

представник позивача адвокат Ільченко А.П.

відповідач ОСОБА_2 (не прибув)

представник відповідача адвокат Допа В.І.

третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача адвоката Ільченка Андрія Петровича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

Установив:

У провадженні Новозаводського районного суду міста Чернігова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

20.08.2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача подав заяву про забезпечення позову в якій просить зобов`язати Орган опіки та піклування Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, надати до суду письмовий висновок щодо доцільності (або недоцільності) визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник позивача заяву про забезпечення позову підтримав.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення такої заяви. Вважає, що відсутні юридичні підстави для забезпечення позову.

Представник служби у справах дітей Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засіданнгя не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника служби. У листі зазначили, що зважаючи на те, що малолітня ОСОБА_3 не мешкає в Солом`янському районі міста Києва, немає правових підстав та можливості здійснити відповідні дії для підготовки обгрунтованого висновку щодо розв`язання спору.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, передбачає можливість забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову є сукупністю установлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду та повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на даний час проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 поза межами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Ухвалою суду від 30.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149, 150, 153, 260, 353 ЦПК України,

Ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Ільченка Андрія Петровича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю, - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. М. Ченцова