Провадження № 2-др/229/19/24
УХВАЛА

іменем України

15 листопада 2024 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі судді Шевченко Л. В., дослідивши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гуревича Р. Г. про ухвалення додаткового рішення,

У С Т А Н О В И В :

13.11.2024 року адвокат Гуревич Р. Г., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АН № 1466033 від 25.07.2024 року в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив поновити процесуальний строк на подання даної заяви та ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь позивача, ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн 00 коп.

Дослідивши подану заяву з доданими до неї документами, суд дійшов наступного.

Щодо клопотання про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено, передусім, необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії» зазначив, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Частина 8 статті 141 ЦПК України встановлює, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Стаття 127 ЦПК України присвячена питанню поновленню та продовженню процесуальних строків.

З точки зору закону поновлення та продовження процесуального строку - це визнання права особи на вчинення певної процесуальної дії після закінчення процесуального строку, якщо його було пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із такого: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

У заяві вказано, що про наявність вказаного заочного рішення суду строні позивача стало відомо тільки 06.11.2024 після його надіслання на його електронну пошту. До цього про наявність даного рішення суду стороні позивача відомо не було; копія рішення ані по пошті, ані на електронну адресу позивача або його представника не надходила.

Довідками, наявними в матеріалах справи, підтверджується факт надсилання 06.11.2024 року представнику позивача рішення Дружківського міського суду Донецької області від 29.10.2024 року в його електронний кабінет та на електронну адресу.

Дослідивши подане клопотання про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, суд встановив, що причини пропуску строку для звернення із заявою є поважними. Крім того, пропущений строк є незначним.

Відтак, строк для подання доказів розміру витрат на правничу допомогу та заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає поновленню.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд під час здійснення правосуддя керується поняттям судової дискреції (судового розсуду), що охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного стягнення тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

На підставі викладеного та керуючись ст. 127, 270 ЦПК України суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання позивача ОСОБА_1 адвоката Гуревича Р. Г. про ухвалення додаткового рішення про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відкрити провадження за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гуревича Р. Г. про ухвалення додаткового рішення.

Призначити судове засідання на 28 листопада 2024 року о 08 год 30 хв, що відбудеться у приміщенні Дружківського міського суду Донецької області (Донецька область, м. Дружківка, вул. В. Пилипенка, буд. 45).

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://dr.dn.court.gov.ua (стан розгляду справи).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Шевченко