Провадження № 2/712/629/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі БІЛИК О.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Антонюк І.А.

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Вступна частина.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач ОСОБА_1 у листопаді 2023 року звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування міста Черкаси про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у 2012 році мав стосунки з ОСОБА_2 , проживали однією сім"єю, мали спільний бюджет, шлюб не реєстрували.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась спільна донька ОСОБА_4 , він записаний батьком дитини.

Сімейне життя у них не склалось, у їх родині часто виникали сварки. У лютому 2017 року вони з відповідачкою припинили шлюбні відносини та почали проживати окремо. Відповідач забрала речі та пішла з квартири. Донька ОСОБА_5 залишилась проживати разом з ним. Поступово ОСОБА_2 віддалилась від нього та доньки, незважаючи на те, що він піклувався про неї, був добрим та уважним, турбувався про сім"ю.

З 2017 року донька ОСОБА_6 позбавлена материнського піклування, він самостійно виховує та утримує дитину, мати дитини в їх житті не з"являється, вони не спілкуються. Відповідач не спілкується з донькою, не цікавиться її життям , інтересами, станом здоров"я, не відвідувала ОСОБА_6 в садочку та в школі. На даний час він проживає однією сім"єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 , разом з ними мешкають діти від першого шлюбу, донька ОСОБА_8 та син ОСОБА_9 . Вони спільно піклуються про дітей, намагаються забезпечити належний рівень їх харчування, медичного догляду, лікування, фізичного та духовного розвитку, мають бажання в повному обсязі створити всі необхідні умови для життя і нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові.

22.06.2022 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Обов"язки, які визначені для матері договором, а саме піклуватись про доньку, спілкуватись з нею, відвідувати, відповідач не виконує.

Відсутність материнської любові та піклування, нестача емоційного контакту з матір"ю, небажання відповідачки приділяти час всебічному розвитку доньки, допомагати в навчанні, а також безвідповідальне ставлення до материнських обов"язків, завдали значної психологічної травми для Каріни.

ОСОБА_2 ставиться до своїх батьківських обов"язків безвідповідально, жодним чином не проявляє ініціативи щодо батьківського впливу, не турбується про фізичний і духовний розвиток доньки, не цікавиться її сьогоденням. За таких обставин подальше збереження батьківських прав недоцільне і неможливе , оскільки суперечить моральним засадам та суттєвим інтересам доньки ОСОБА_6 .

Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подавала.

Процесуальні дії суду.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 27.11.2024 року замінено третю особу на стороні позивача Службу у справах дітей Черкаської міської ради на Орган опіки та піклування Черкаської міської ради. та зобов"язано орган опіки та піклування Черкаської міської ради надати висновки з приводу заявлених вимог ОСОБА_1 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2024 року року у зв"язку із відставкою судді ОСОБА_10 цивільна справа передана судді Токовій С.Є.

Ухвалою від 29 січня 2024 року справа прийнята до провадження судді Токової С.Є. та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 23 травня 2024 року зобов"язано Орган опіки та піклування надати в судове засідання висновок про доцільність(чи не доцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Ухвалою від 12 вересня 2024 року закрито підготовче судове засідання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивач ОСОБА_11 позовні вимоги підтримав та просили суд задовольнити позов у повному обсязі з підстав наведених у ньому. Просили суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з неї на користь позивача аліменти в розмірі 1//4 частини усіх видів заробітку( доходу) на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів.

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні при вирішенні даного спору просила врахувати висновок органу опіки про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_12 .

Мотивувальна частина.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Заслухавши позивача та відповідача, представника позивача та представника третьої особи, свідка, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Черкаси. Батьками ОСОБА_4 зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с.11) .

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 18.10.2023 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 24.10.2003 року(а.с. 12).

Малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою реєстрації батька по АДРЕСА_2 зареєстрована 25.09.2023 року. ( а.с. 13).

22.06.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. За умовами договору місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання батька. Батько зобов"язується попереджувати матір письмово із вказанням точного місця проживання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання дитини (а.с. 14).

При цьому, адреса місця проживання дитини, за якою вона проживатиме з батьком, у договорі не вказана. Договір посвідчено приватним нотаріусом .

Відповідно до характеристики учениці 4-Б класу Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_4 протягом навчання в початковій школі показала достатній та середній рівень знань. Домашні завдання виконує систематично з допомогою батька . Ввічлива, доброзичлива, має багато друзів. Батько приділяє належну увагу вихованню доньки , допомагає та підтримує її в усьому. Мама ОСОБА_2 , за період навчання у школі, навчанням доньки не цікавилась не відвідувала батьківські збори, не є учасником батьківських спільнот у соціальних мережах. Участі у вихованні доньки не приймає. Дата надання характеристики не вказана.

Виконавчим комітетом Черкаської міської ради як органом опіки та піклування на ухвалу суду надано висновок від 28.06.2024 року № 8314-01-21 про відповідність інтересам малолітньої ОСОБА_13 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 позбавлення батьківських прав її матері ОСОБА_2 .

Зміст спірних правовідносин та норми права застосовані судом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Як слідує із Правової позиції ВС висловленої у Постанові від 13 березня 2023 року у справі № 495/2284/23 Сімейні відносини базуються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Загальні засади (принципи) мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Справедливість - це одна з основних засад права, яка є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Зазначені правові висновки щодо дотримання принципу справедливості висловив Конституційний Суд України у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004.

Дії учасників сімейних правовідносин мають бути добросовісними, характеризуватися чесністю, відкритістю й повагою до інтересів інших членів суспільства. Водночас учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб

Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників сімейних правовідносин, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц).

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що він з 2017 року самостійно займається вихованням малолітньої дитини, оскільки мати ОСОБА_2 залишила дитину, та повністю припинила спілкування з нею. Дану обставину визнала в судовому засіданні і відповідач.

Між тим, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Натомість, встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрував дитину ОСОБА_4 за своїм місцем проживання лише 25.09.2023 року, тобто за два місяці до пред"явлення даного позову. При цьому, у нотаріально посвідченому договорі від 22.06.1922року, яким визначалось місце проживання дитини з батьком, адреса проживання дитини не визначалась.

Суд не бере до уваги надані позивачем докази, а саме пояснення лікаря ОСОБА_14 , адресовані начальнику служби у справах дітей ОСОБА_15 відповідно до яких дитина ОСОБА_16 неодноразово зверталась з 20.06.2023 року до дитячої обласної лікарні в супроводі батька з приводу різноманітних захворюван , а 09.10.2023 року батьком дитини була укладена декларація з ним як із лікарем-педіатром щодо обслуговування в МЦ "Інтегро". Весь час із дитиною був батько, а матір дитини він не бачив. Пояснення надані безпосередньо перед зверненням позивача до суду про позбавлення батьківських прав та ніяким чином не свідчить про ухилення відповідача від виконання батьківських- обов"язків.

Крім того, суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_17 , який пояснив суду, що часто буває за місцем проживання ОСОБА_1 , оскільки є родичем останнього та знає, що відповідач ОСОБА_2 не проживає з ОСОБА_1 та не займається вихованням дитини. Вказуючи на дані обставини, а саме майже щоденне відвідування місця проживання ОСОБА_1 , яке є зареєстрованим місцем проживання малолітньої ОСОБА_4 , свідок не зміг пояснити, ту обставину, що за твердженнями позивача він проживає разом з іншою жінкою без реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 та її дітьми від першого шлюбу - донькою ОСОБА_8 та сином ОСОБА_9 у даній квартирі.

Також суд не приймає визнання відповідачем ОСОБА_2 позову про позбавлення її батьківських прав, оскільки жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про неналежне виконання нею батьківських обов"язків, суду не надано, а пред"явлення даного позову судом розцінюється як порушення принципу справедливості, відповідно до якого дії учасників сімейних правовідносин мають бути добросовісними, характеризуватися чесністю, відкритістю й повагою до інтересів інших членів суспільства.

Суд вважає, що метою позову не є дотримання прав та інтересів неповнолітньої дитини вихованням та піклуванням про яку, мають займатись саме батьки.

Статтею 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За наведених обставин, суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування про відповідність інтересам малолітньої ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 позбавлення батьківських прав її матері ОСОБА_2 та звертає увагу, що він є поверховим, без з"ясуванн всіх обставин, в його основу покладені докази, які суд відхиляє, та написання нотаріально посвідченої заяви про визнання позову.

При цьому, висновок не містить жодних посилань на доказів, які б свідчили про відповідність інтересів дитини позбавлення батьківських прав її матері.

Отже, вказаний висновок на даний час не підтверджує, та не обгрунтовує що відповідач свідомо та остаточно знехтувала своїми обов`язками відносно дитини, втратила цікавість до дитини, а інтереси дитини вимагають застосування такого крайнього заходу як позбавлення батька батьківських прав.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ.

Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Слідуючи приписам у ст. 18 Конвенції про права дитини щодо сприяння батькам у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

Разом з тим, суд вважає таким, що підлягає до задоволення позов в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини виходячи з наступного.

Сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 ( а.с.11) .

Неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача та проживає разом з ним, що підтверджується витягом із реєстру територіальної громади АДРЕСА_3 .

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у частці від доходу ( заробітку) .

Відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має. А тому суд вважає за можливе стягнути з неї аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку .

Оскільки позивач при пред"явленні позову про стягнення аліментів був звільнений від сплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути до Спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 133 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 155, 164, 165, 180, 182, 191 СК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 листопада 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 1073,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради, адреса: 18001, м. Черкаси, вул. Благовісна, 170.