Справа №676/5607/21
Номер провадження 2/676/87/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Бондаря О.О.

за участю секретаря судового засідання Коротун В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Слобідсько-Кульчієвецька сільська рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Слобідсько-Кульчієвецька сільська рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що рішенням Кам`янської сільської ради від 26.01.2008 року №7 позивачці було надано земельну ділянку в садовому товаристві «Цементник-2, с. Кам`янка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області площею 0,1080 га для ведення садівництва, кадастровий номер: :01:001:0984. На підставі зазначеного рішення позивачу було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №257954 від 12.02.2009 року. 18.08.2021 року позивачем було виявлено, що власниця суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 без дозволу позивачки влаштувала на її земельній ділянці бетонне вимощення навколо своєї господарської споруди та при цьому водовідвідну ринву спрямувала також на її земельну ділянку. 18.08.2021 року позивачка звернулась до Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради. Того ж дня була створена комісія, яка здійснила обстеження земельної ділянки. Комісією рекомендовано ОСОБА_2 провести роботи щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_1 , а саме здійснити демонтаж водовідвідної ринви та вимощення з її приватної земельної ділянки. З таким висновком комісії позивачка не погоджується, так як частина побудованої господарської споруди сараю та вимощення навколо нього знаходяться на її земельній ділянці і відповідачка відмовляється усунути завдані позивачці незручності. Позивачка зазначає, що позбавлена можливості встановити чіткі межі своєї земельної ділянки, привівши її у відповідність до Державного акта на право власності, що в свою чергу унеможливлює повноцінно володіти та користуватися своєю земельною ділянкою в повному обсязі.

Просить усунути ОСОБА_1 перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою в садовому товаристві «Цементник-2» села Кам`янка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, площею 0,1080 га для ведення садівництва, кадастровий номер: :01:001:0984 шляхом знесення бетонного вимощення та господарської будівлі-сараю.

Позивач та його представник адвокат Пілінський С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному розмірі.

Представник відповідача адвокат Підлісний О.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив.

Представник третьої особи без самостійних вимог Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради в судове засідання не з`явився

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення садівництва, яка знаходиться у СТ «Цементник-2», с. Кам`янка, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область, кадастровий номер :01:001:0984.

18 серпня 2021 року Позивачка звернулася зі скаргою до сільського голови Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 самовільно перенесла межовий знак (арматуру) та самовільно здійснила прибудову до садового будинку з порушенням меж земельної ділянки Позивачки. Після чого, комісією Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради, 18 серпня 2021 року був складений акт, висновком якого встановлено обставини вказані у скарзі та рекомендовано ОСОБА_2 провести роботи щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_1 , а саме здійснити демонтаж водовідвідної ринви та вимощення з її приватної земельної ділянки, що підтверджується копіями акту та скарги.

З копії Державного акту серії ЯА №961777 від 28 липня 2006 року вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення садівництва, яка знаходиться у с. Кам`янка, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область, кадастровий номер :01:001:0427.

З Висновку експерта ОСОБА_3 №33/22 від 25.05.2023 року вбачається, що відповідно до проведеного обстеження та обмірів, а також вивчення та аналізу наданої документації експерт прийшов до наступних висновків:

1.Фактична площа і конфігурація земельної ділянки ОСОБА_1 площі і конфігурації цієї земельної ділянки вказаним у державному акті на право власності на земельну ділянку та даним зазначеним у общинному файлі державного земельного кадастру не відповідає, в наступному:

-фактичне розташування суміжної межі земельної ділянки з кадастровим номером кадастровим номером :01:001:0984 не відповідає розташуванню суміжній межі від поворотної точки Б до поворотної точки В (суміжний землекористувач ОСОБА_2 ) зазначених у копія Державного акту на право приватної власності на землею серія ЯЗ №257954 від 12.02.2009 року виданого ОСОБА_1 (а.с. 6 висновку);

-фактична площа земельної ділянки з кадастровим номером кадастровим номером :01:001:0984 складає 0,1080 га;

-площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0984 зазначена у Державному акті на право власності на земельну ділянку, обмінному файлі сформованої земельної ділянки складає - 0,1080 га.;

-фактична площа земельної ділянки з кадастровим номером кадастровим номером :01:001:0984 менша на 0,0052 га , площі зазначеної у Державному акті на право власності на земельну ділянку, обмінному файлі сформованої земельної ділянки.

2.Фактична площа і конфігурація земельної ділянки ОСОБА_2 , площі і конфігурації цієї земельної ділянки вказаним у державному акті на право власності на земельну ділянку та даним зазначеним у обмінному файлі державного земельного кадастру, не відповідає в наступному:

- фактичне розташування суміжної межі земельної ділянки з кадастровим номером кадастровим номером :01:001:0427 не відповідає розташуванню суміжній межі, зокрема : від поворотної точки А до поворотної точки Б (суміжний землекористувач ОСОБА_1 ) від поворотної точки Б до поворотної точки В (землі загального користування) зазначених у копія Державного акту на право приватної власності на землею державного акту на право приватної власності на землею серія ЯА №961777 від 28.07.2006 року виданого ОСОБА_2 (а.с.119);

- фактична площа земельної ділянки з кадастровим номером кадастровим номером :01:001:0427 складає - 0,1366 га;

- площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0427 зазначена у Державному акті на право власності на земельну ділянку, обмінному файлі сформованої земельної ділянки складає 0,1200 га.;

- фактична площа земельної ділянки номером :01:001:0427 більша на 0,0166 га, площі зазначеної у Державному акті на право власності на земельну ділянку, обмінному файлі сформованої земельної ділянки.

3. Фактична площа і конфігурація земельних ділянок в натурі (на місцевості не відповідає вказаним у державному акті на право власності на земельну ділянку та даним зазначеним у обмінному файлі державного земельного кадастру змінилась внаслідок зміщення (перенесення ) фактичних меж суміжних земельних ділянок як на землі загального користування та суміжної межі.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями частини 2 статті 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно зі статтею 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Винесення в натурі (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування (статті 79, 79-1 ЗК України).

При цьому згідно підпункту «г» частини 1 статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно із статтею 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до статті 126 ЗК України державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.

У відповідності до змісту пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення буд-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Крім того, відповідно до вимог ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій, сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Разом з тим, згідно з п. 7 цієї ж постанови, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

При цьому, за положеннями частини четвертої цієї статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

З урахуванням змісту вище наведеної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 653/104/19(провадження № 61-18648св20).

Відповідно до вимог частини сьомої статті 376 ЦК України для задоволення позову у цій категорії справ (про знесення самочинно збудованого нерухомого майна) необхідна наявність таких фактів, як неможливість перебудови об`єкта або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови; у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову; знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (№ 46577/15) від 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

При відмові в задоволенні позову в частині знесення бетонного вимощення суд враховує, що це бетонне мощення біля сараю вже демонтоване відповідачем самостійно в ході судового розгляду.

Дана обставина сторонами визнана і не оспорюється.

Враховуючи, що бетонне вимощення демонтоване, суд не може зобов`язати відповідача демонтувати бетонне мощення, якого не існує.

При відмові в задоволенні позову про знесення сараю суд враховує, що в технічному паспорті на садовий будинок в Садовому (дачному) товаристві «Цементник» (т.1, а.с. 94 98) відсутні відмітки про наявність самочинного будівництва .

Також суд враховує, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, щодо притягнення відповідача до відповідальності за здійснення самочинного будівництва сараю під літерою «Б».

Крім того суд враховує, що позивачем не надано доказів розташування даного сараю на земельній ділянці позивача та неможливості проведення реконструкції ( перебудови) даного сараю.

Також при вирішенні спору суд враховує, що відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виявляти факт самочинного будівництва має повноваження посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю. І суд не має повноважень самостійно виявляти факти самочинного будівництва.

Відповідно до вимог ст. 23 ч. ч. 1 та 2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Враховуючи, що відповідачем було самостійно демонтовано вимощення біля сараю, яке було встановлено на частині земельної ділянки позивача, то з відповідача підлягає стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди , завданої в результаті захоплення земельної ділянки позивача , яка була розташована під мощенням , в розмірі 3000 гривень.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує ступінь душевних страждань, яких зазнала позивачка в результаті встановлення мощення відповідачем на частині земельної ділянки позивача , матеріальне становище відповідача, враховує засади розумності та справедливості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 263-265, 279, 354 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст.ст. 118, 125, 126, 152, 158 ЗК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 гривень.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Слобідсько-Кульчієвецька сільська рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою в садовому товаристві «Цементник-2» села Кам`янка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, площею 0,1080 га для ведення садівництва, кадастровий номер: :01:001:0984 шляхом знесення бетонного вимощення та господарської будівлі-сараю відмовити.

В стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі 11326 гривень 20 коп. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 543 гривні 60 коп.

Відмовити в стягненні з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 908 гривень 00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено 01 листопада 2024 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Бондар О.О.