Номер провадження: 22-ц/813/145/24
Справа № 523/3889/16-ц
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Фізична особа- підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 20 жовтня 2016 року у складі судді Шепітко І.Г.,

встановив:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань за договором підряду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.12.2012 ОСОБА_1 уклала з ФОП ОСОБА_2 договір підряду №86 про надання послуг по виготовленню проектно-технічної документації. За умовами вказаного договору вона замовила у відповідача організацію робіт по виготовленню технічного паспорту на нерухоме майно - будинок відпочину АДРЕСА_1 , та організацію інших робіт згідно з умовами договору. За замовлені послуги ОСОБА_1 сплатила 8 396,00 грн. В свою чергу, ФОП ОСОБА_2 прийняла на себе зобов`язання на протязі 60 днів з дня підписання договору виконати умови укладеного договору. Проте, відповідач прийняті на себе зобов`язання не виконала, отримані грошові кошти не повернула. Посилаючись на ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просила стягнути з відповідача пеню в розмірі 186 894,00 грн. за 742 дні прострочення виконання зобов`язання.

Заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 20 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 186 894,00 грн та судовий збір у розмірі 1868,94 грн., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 27.02.2020 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 20 жовтня 2016 року залишено без задоволення.

Не погодившись з заочним рішенням суду, ФОП ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2 посилається на те, що вона не укладала спірний договір з позивачем та ніколи не була знайома з нею. Послалася на те, що позивачем подані до матеріалів справи докази у незасвідчених копіях, оригінали суду не надавались. Зазначила, що наявний у спірному договорі підпис є підробленим, що підтверджується висновком спеціаліста почеркознавчого дослідження від 10.02.2020 № 29, який апелянт додала до апеляційної скарги.

Сторони в судове засідання 22.02.2024 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

22.02.2024 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі апелянта.

Поштові повідомлення про вручення позивачу повісток про виклик до суду, які надсилалося судом на адресу вказану нею, повернулися з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», отже, вважається такою, яка повідомлена належним чином про розгляд справи.

Враховуючи, що справа тривалий час перебуває на розгляді у суді, позивач неодноразово до суду не з`являлася, будь-яких пояснень не надавала, розглядом справи не цікавиться, суд вирішив розглянути справу без її участі за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що позивач умови договору підряду виконала, сплативши виконавцю кошти в загальному розмірі 8396 грн., проте відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконала у зв`язку з чим на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за весь час прострочення зобов`язання повинна сплатити позивачу пеню в загальному розмірі 186 894 грн.

Проте, апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявна копія договору підряду про надання послуг щодо створення проектно-технічної документації від 07.12.2012 №86, укладеного між ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець), за умовами якого замовник доручив виконавцю виконання робіт з організації виготовлення технічного паспорту нерухомого майна будинку відпочинку АДРЕСА_2 , територія Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

У пункті 4.1 договору визначено, що вартість робіт за договором становить 92 грн. за 1 кв.в., а також 4 000 грн. для оформлення проектної документації по укладенню договору суборенди земельної ділянки.

За умовами п. п. 5.1.1 строк виконання робіт за вказаним договором становить 60 робочих днів з дня підписання договору сторонами.

До договору підряду позивачем додано копії квитанцій до прибуткового касового ордера №86 від 07.12.2012 про прийняття від ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_2 6 760 грн. за договором №86 від 07.12 та №21-03/13 від 21.03.2013 за документацію ділянки № НОМЕР_1 у сумі 1693 грн.

Як встановлено судом апеляційної інстанції справа була розглянута судом першої інстанції без участі відповідача, яка не була належним чином повідомлена про розгляд справи, про що зазначив апелянт в апеляційній скарзі.

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), N 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на "усне слухання". Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, N 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Відповідно до супровідного листа, складеного судом першої інстанції, копія ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів були надіслані ФОП ОСОБА_2 за її місцем реєстрації, однак матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 отримала копію позовної заяви та судову повістку, тобто не була повідомлена належним чином про розгляд справи, оскільки рекомендоване повідомлення було повернуто з позначкою "за закінченням терміну зберігання".

Поштове повідомлення про призначення справи до розгляду на 14.04.2016, яке направлялося на адресу відповідача, було повернуто до суду з позначкою "за закінченням терміну зберігання".

Розгляд справи було відкладено на 17.05.2016, проте поштове повідомлення, направлене на адресу відповідача повернулося до суду з позначкою "за закінченням терміну зберігання".

17.05.2016 справу було відкладено на 09.06.2016, про що відповідач також належним чином повідомлена не була, так як рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення було повернуто на адресу суду з позначкою "за закінченням терміну зберігання".

09.06.2016 справа була відкладена на 12.07.2016, однак рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення було повернуто на адресу суду з позначкою "за закінченням терміну зберігання".

Розгляд справи було відкладено на 09.08.2016.

Судом складено телефонограму від 12.07.2016 про сповіщення відповідача про відкладення розгляду справи на 09.08.2016, про такий спосіб повідомлення не є належним в розумінні вимог ЦПК України.

Інших відомостей про належне сповіщення відповідача про відкладення розгляду справи на 09.08.2016 матеріали справи не містять.

09.08.2016 справу було відкладено на 20.10.2016, проте рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення було повернуто на адресу суду з позначкою "за закінченням терміну зберігання".

Будь-яких інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у відповідності до ст. ст. 78-80 ЦПК України на підтвердження належного повідомлення відповідача про розгляд справи матеріали справи не містять.

20.10.2016 у справі було постановлено заочне рішення.

З викладеного слідує, що відповідач не отримувала копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та жодного разу не була повідомлена про призначенні судові засідання з першого призначеного судового засідання та до дня розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку, день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Однак, матеріали справи не містять доказів про належне сповіщення відповідача про слухання справи.

Отже, відповідач була позбавлена можливості подати відзив на позовну заяву чи заперечення у відповідності до положень ст. 178 ЦПК України.

За таких обставин апеляційний суд, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України, приймає до уваги висновок спеціаліста від 10.02.2020 щодо дослідження підпису відповідача, який міститься у договорі підряду.

Згідно з вказаним висновком підпис від імені ОСОБА_2 зображення якого наявне в технічному зображенні договору підряду №86 на надання послуг зі створення проектно-технічної документації від 07.12.2012, в графі: «Виконавець ФОП ОСОБА_2 » та який було використано в якості зразка при копіюванні виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Позивачем оригінал договору підряду, а також оригінали квитанцій до прибуткового касового ордеру, на вимогу суду апеляційної інстанції надано не було.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували дійсність укладення договору підряду, позивачем суду не надано.

Згідно зі статтям 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього кодексу, тобто тягар доказування покладається на сторін цивільно-правового спору. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивачем не доведено факту укладення між нею та відповідачем договору підряду, вимоги про стягнення пені у зв`язку з його невиконанням задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань за договором підряду.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 20 жовтня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань за договором підряду - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 29.02.2024

Головуючий:

Судді: