Справа № 450/650/22 Провадження № 2/450/317/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Качмар М.З.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовною заявою представника позивача адвоката Блонського Михайла Андрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача):

представник позивача звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що у ОСОБА_3 перебуває на утриманні двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки він з дружиною розлучені та разом не проживають, аліменти з ОСОБА_3 стягуються на утримання дітей за рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.05.2019, яке було оскаржене в апеляційному порядку та постановою Львівського апеляційного суду від 03.07.2020 залишено без змін. Заборгованості по аліментах за період з липня 2020 по січень 2022 немає, з квітня 2021 аліменти сплачуються на рахунок державної виконавчої служби. До набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили позивачем придбавалися речі та оплачувалися послуги в інтересах дітей, які були необхідні для їх розвитку та викликані необхідністю забезпечення формування їх особистостей та потреб. Такі витрати виконавцем не були враховані у склад аліментів за період з 2018 по 2020, а тому позивач має право на стягнення половини цих коштів як додаткових витрат на дитину. За період з травня 2018 по липень 2020 ОСОБА_3 добровільно поніс додаткові витрати на утримання своїх дітей шляхом купівлі їм одягу, шкільного приладдя, іграшок, оплати навчання та інших. Загальна сума понесених додаткових витрат на утримання дітей становить 70437,55 грн., а тому просить стягнути з відповідачки 35218,78 грн. та судові витрати.

30.10.2023 представник позивача подав заяву про стягнення з відповідачки 9259,90 грн. додатково понесених витрат на утримання дітей, оскільки сума коштів в розмірі 51917,75 грн. була сплачена позивачем як аліменти, що визнано відповідачем. Решта заявлених коштів, які понесені ОСОБА_3 як додаткові витрати на дитину в розмірі 18519,80 грн. в розрахунок заборгованості по аліментах не включені. Позиція відповідача, що дані кошти не є додатковими витратами на дитину не відповідає підставам позову. У правових позиціях, які наводить відповідач, обставини справи стосуються факту, коли особа, яка отримує аліменти на дитину, крім цього просить стягнути додаткові витрати. Проте ОСОБА_3 аліментів від ОСОБА_4 не отримує; всі ці витрати мали б охоплюватися аліментами, які він сплачує на дітей, і витратами матері, які мають бути такими ж самими. Оскільки позивач поніс додаткові витрати на утримання дітей понад суму сплачених аліментів, то підставним є стягнення половини цієї суми з відповідача, з врахуванням того факту, що батьки повинні нести порівну витрати на дітей.

Позиція відповідачки: 26.10.2023 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідачки зазначила, що позовні вимоги її довірителька не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. В позовній заяві представник позивача обґрунтовує вимоги тим, що за період з 30.05.2018 по липень 2020 ОСОБА_3 добровільно сплатив суму аліментів в розмір 51817,75 шляхом придбання для дітей необхідних товарів, ліків та оплати послуг. Загальна сума додаткових витрат за його твердженням становить 51917,75 грн. При цьому, представник позивача долучив до матеріалів справи в Львівський апеляційний суд копію заяви ОСОБА_4 без дати, з тексту якої вбачається, що в добровільному порядку ОСОБА_3 сплатив 51917,75 грн. аліментів в рахунок придбання товарів та послуг, та самих аліментів на суму 24070 грн. за період з липня 2020 по квітень 2021; а також копію заяви ОСОБА_4 від 19.11.2021 до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про добровільну сплату суми аліментів 51917,75 грн. шляхом придбання для дітей необхідних товарів, ліків та оплати послуг. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 намагалися домовитися про добровільну сплату аліментів і 19.11.2021 ОСОБА_4 написала заяву про те, що ОСОБА_3 в добровільному порядку сплатив 51917,75 грн. аліментів в рахунок придбання товарів та послуг. Фото даної заяви було надіслано представнику позивача у месенджері «Viber». Фото даної заяви представник ОСОБА_3 без будь яких повноважень на таке подання разом із своєю заявою подав до Пустомитівського ВДВС. ОСОБА_3 стягнув суму аліментів 51917,75 грн. як додаткові витрати в справі №450/650/22 та паралельно оскаржив дії державного виконавця щодо нездійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, а саме не зарахування зазначеної суми державним виконавцем як аліментів у виконавчому провадженні №АСВП 59522638. За результатами такого оскарження, 01.08.2023 Львівський апеляційний суд ухвалив постанову у справі №450/1636/18, відповідно до якої зобов`язав державного виконавця Пустомитівського ВДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести перерахунок заборгованості ОСОБА_3 по аліментах з врахуванням заяв ОСОБА_4 від 19.11.2021 та 15.08.2022.08.08.2023 державним виконавцем Горбатюк М.Б. здійснено перерахунок заборгованості ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №АСВП 59522638 та видано розрахунок заборгованості по сплаті аліментів відповідно до якого за червень 2020 нараховано суму аліментів 51917,75 грн. Оскільки не було досягнуто домовленості з приводу добровільної сплати аліментів, ОСОБА_4 подала до Пустомитівського районного ВДВС ЗМУМЮ (м.Львів)від 26.11.2023 заяву з проханням залишити без розгляду її заяву від 19.11.2021 про повернення ОСОБА_4 виконавчого листа у виконавчому провадження №59522638, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області від 14.05.2019 у справі №450/1636/18 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей як таку, що подано помилково. Щодо посилання позивача на понесення додаткових витрат на дітей з 2021 у розмірі 18519,80 грн., то такі як вказує позивач витрачені на книги, конструктор, іграшки, одяг, приладдя для школи, телефон, ліки. Дані витрати не можуть вважатися додатковими витратами, оскільки придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України. Витрати на придбання іграшок, товарів для розвитку дітей не можуть вважатися додатковими витратами на утримання дітей, як не є такими і витрати на придбання телефону. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Позивач просто зазначив вимогу стягнути плату за ліки як додаткове утримання на дитину, проте не обґрунтував належним чином наявність хвороби дитини/дітей, як особливої обставини, не надав медичних документів на підтвердження цьому. Витрати понесені на придбання ліків в сумі 1675 грн. не можна вважати додатковими витратами, оскільки виключно чеки на купівлю ліків не є доказами наявності хвороби у дитини/дітей, зумовленої особливою обставиною. До того ж невідомо, чи купувалися ліки саме дитині/дітям. А тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

21.02.2022 запит щодо доступу до персональних даних; 21.02.2022 ухвала про відкриття загального позовного провадження; 28.02.2022 заява представника позивача про відвід судді; 28.02.2022 ухвала про відмову у задоволенні відводу; 19.05.2022 ухвала про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду; 15.07.2022 протокольна ухвала про заочний розгляд справи; 26.07.2022 заява представника позивача; 31.10.2022 заочне рішення; 22.08.2023 клопотання представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи; 13.09.2023 заява представника відповідача про перегляд заочного рішення; 25.09.2023 заперечення представника позивача на заяву про перегляд заочного рішення; 25.09.2023 доповнення до заяви про перегляд заочного рішення; 09.10.2023 ухвала про скасування заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31.10.2022; 26.10.2023 відзив представника відповідача на позов; 30.10.2023 заява представника позивача; 29.11.2023 клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 30.11.2023 ухвала про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Представники сторін не заперечують факту перебування ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у шлюбі, який було розірвано рішенням суду.

На підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.05.2019 року по справі №450/1636/18, залишеного без змін постановою Львівського апеляційного суду від 03.07.2020, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.05.2018 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Крім того, сторонами не заперечується факт проживання дітей разом з матір`ю ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів при примусовому виконанні виконавчого листа №450/1636/18 від 04.07.2019, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.05.2018 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, на виконання Постанови Львівського апеляційного суду №450/1636/18 від 01.08.2023, яка набрала законної сили 07.08.2023, виконавче провадження було відкрито 16.07.2019, з 30 травня 2018 року по червень 2020 боржник ОСОБА_3 аліменти не сплачував; у червні 2020 він сплатив 51917,75 грн.

Як зазначив представник позивача у заяві від 30.10.2023 кошти в розмірі 51917,75 грн. враховані як аліменти та вказані у розрахунку заборгованості по аліментах. Кошти ж в розмірі 18519,80 грн. у даній заяві представником позивача зазначаються як додаткові витрати на дитину. Ці кошти пропонуються відповідачці зарахувати в рахунок заборгованості по аліментах.

Однак правова природа аліментів та додаткових витрат на дитину не є тотожною.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Стороною позивача не надано доказів, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на ОСОБА_6 чи ОСОБА_5 в розмірі 18519,80 грн.

Крім того у заяві від 30.10.2023 представник позивача вказував на можливість зарахування таких в рахунок аліментів, що також свідчить про неналежність таких до додаткових витрат на утримання дітей.

Враховуючи встановлені обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 7678, 81, 82, 133, 137, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 7, 141, 185 Сімейного Кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 23.02.2024.

СуддяД. А. Кукса