СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-к/759/7/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Кривонос Ю.Р.,

розглянувши в судовому засіданні у залі суду в м. Києві клопотання представника Невмержицького Сергія Івановича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2024 р.до Святошинського районного суду м. Києва надійшло вищевказане клопотання, в якому заявник просить визнати на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, а саме рішення Дільничого суду Бад-Кройцнах від 10 червня 2024 року у сімейні справі від №91 F 26/24, яким було прийнято рішення про усиновлення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) громадянином Німеччини ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та отримання нею прізвища « ОСОБА_3 )», що набрало законної сили ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що рішенням Дільничого суду Бад-Кройцнах від 10.06.2024 у сімейні справі від №91 F 26/24 було визнано усиновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянином Німеччини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке набрало законної сили 14.06.2024. Крім цього, рішенням було встановлено, що особа, яка удочеряється, отримує прізвище, зареєстроване у свідоцтві про народження: ОСОБА_3. Однак, ОСОБА_1 не може отримати нове свідоцтво про народження на території України з новим прізвищем та по-батькові на підставі вказаного рішення іноземного суду.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.10.2024 призначено судовий розгляд клопотання (а.с. 27).

У судове засідання представник заявника не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, 23.10.2024 надіслав до суду лист, відповідно до якого просить суд слухати за його відсутності, за наявними документами та доказами (а.с. 26).

Неявка без поважних причин у судове засідання заінтересованих осіб або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із заінтересованих осіб не було порушено питання про перенесення його розгляду (ч. 5 ст. 473 ЦПК України).

Дослідивши матеріали заявленого клопотання прихожу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких видана Верховною Радою України, є частиною національного Законодавства України.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

З листа Міністерства Закордонних справ України №72/17-680-1762 від 08.06.2011 щодо практики визнання та виконання рішень іноземних судів на території Федеративної Республіки Німеччини вбачається, що за інформацією, отриманою посольством України у ФРН остання дотримується загальноприйнятої практики міжнародного права, а саме: в разі відсутності двосторонньої угоди з іноземною державою про взаємне визнання та виконання судових рішень, застосовується принцип взаємності. Враховуючи той факт, що ФРН уклала угоди про визнання та виконання судових рішень лише з 11 країнами (Швецією 1929 р., Італією 1936 р., Бельгією 1958 р., Австрією 1959 р., Великобританією 1960 р., Грецією 1961 р., Нідерландами 1962 р., Тунісом 1966 р., Норвегією та Ізраїлем 1977 р., Іспанією 1983 р.), Посольством відзначається поширеність практики визнання німецькими судами рішень іноземних судів на підставі принципу взаємності.

Сутність принципу взаємності полягає у наданні особам іноземної держави певних прав чи певного правового режиму за умови, що особи країни, що їх надає, користуватимуться аналогічними правами або правовим режимом у визначеній іноземній державі. На сьогодні існують прецеденти визнання рішень судів Німеччини на території України, коли заявники, звертаючись з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення цієї країни, зазначають, що компетентні суди Німеччини виконують рішення компетентних українських судів. Таким чином, практика визнання рішень німецьких судів українськими судами, у свою чергу, має свій безпосередній вплив на визнання рішень судів України на території ФРН.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни. Пунктом 17 зазначено: не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорення батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу та ін.

Згідно ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Порядок визнання в Україні іноземних судових рішень, що не підлягають примусовому виконанню, регулюються ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, даних у п. 17 Постанови Пленуму від 24.12.1999 №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорення батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, шо мають юридичне значення: усиновлення: визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої ст. 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначних цією главою.

До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні; 3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що рішенням Дільничого суду Бад-Кройцнах від 10.06.2024 у сімейні справі від №91 F 26/24 було визнано усиновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянином Німеччини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено апостелем президента земельного суду м. Бад-Кройцнах Федеративної Республіки Німеччини за №91 F 26/24 від 10.06.2024. Рішення набрало законної сили 14.06.2024 (а.с. 6-17).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 473 ЦПК України за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження, суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 260, 261, 353, 354, 471-473 ЦПК України, Законом України «Про міжнародне приватне право», -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню задовольнити.

Визнати на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, а саме рішення Дільничого суду Бад-Кройцнах від 10 червня 2024 року у сімейні справі від №91 F 26/24, яким було прийнято рішення про усиновлення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) громадянином Німеччини ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та отримання нею прізвища « ОСОБА_3 )», що набрало законної сили 14 червня 2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О.В. Ул`яновська