Справа № 489/1782/24
Номер провадження 2-з/489/14/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Миколаївської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення, витребування земельної ділянки

встановив

Представник заявника звернувся до суду з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Миколаївської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення, витребування земельної ділянки. В обґрунтування заяви зазначено, що внаслідок прийняття всупереч вимог законодавства Миколаївською міською радою рішення, яким надано безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , за рахунок земель загального користування для будівництва житлового будинку та господарських споруд, грубо порушуються права та інтереси ОСОБА_1 , якому на праві приватної власності належить нерухоме майно (нежитлова будівля ковбасного цеху) за адресою: АДРЕСА_2 , та інших членів територіальної громади міста Миколаєва. Так, спірна земельна ділянка належить до території дорожньо-вуличної мережі (фактично накладається на частину дороги по АДРЕСА_3 ) та зелених зон загального користування, які відноситься до земель загального користування (щільно засаджених деревами та багаторічними насадженнями), надання яких згідно з п. «а» ч. 3 ст. 83 Земельного кодексу України у приватну власність заборонено. Тобто, оскаржуваним рішенням Миколаївської міської ради ОСОБА_2 очевидно протиправно надано спірну земельну ділянку. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2018 №40 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 відчужено ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , про що вчинено запис №24508874. Відтак, ОСОБА_3 став носієм правомочностей володіння, користування і розпорядження цією земельною ділянкою, що може мати свій вираз у вільній реалізації права відчуження останньої іншим особам, оскільки складовими права власності є право розпорядження, володіння та користування. Наявність в ОСОБА_3 правомочностей власника майна вказує на можливість у будь-який момент, в тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі, розпорядитись спірною земельною ділянкою на користь третіх осіб, у тому числі з метою ухилення від виконання рішення суду. Також, ОСОБА_3 може здійснити будівництво об`єктів нерухомості на спірній земельній ділянці, що призведе до необхідності звернення до суду з новим позовом, неможливості своєчасного реального поновлення інтересів ОСОБА_1 , тобто унеможливить або ускладнить виконання рішення суду. Викладені обставини свідчать про існування очевидної небезпеки подальшого відчуження земельної ділянки та її забудови, що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів ОСОБА_1 .

Представник заявника просить накласти арешт на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,063 га з кадастровим номером :02:048:0003, розташовану у АДРЕСА_1 , та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки (в тому числі у разі її поділу чи об`єднання з іншими ділянками); заборонити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) вчиняти із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:048:0003, розташованою у АДРЕСА_1 , дії, спрямовані на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки, її поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проведення на ній будь-яких будівельних робіт; стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів заяви вбачається, що предметом позову є визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради №24/37 від 13.06.2008, яким затверджено проект землеустрою та надано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 630 кв.м. з кадастровим номером :02:048:0003, розташовану у АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, а також витребування вказаної земельної ділянки від ОСОБА_3 на користь Миколаївської міської ради.

Згідно з копією витягу №36983323 від 26.12.2012 про державну реєстрацію прав, виданого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності нежитлова будівля ковбасного цеху за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер: 38604331, номер запису: 2182, в книзі: 21).

Відповідно до п.п. 3, 3.2 копії витягу з рішення Миколаївської міської ради №24/37 від 13.06.2008 «Про вилучення, надання, передачу у власність, спільну сумісну та спільну часткову власність, надання в оренду земельних ділянок громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради в Ленінському районі м. Миколаєва» вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 630 кв.м., зарахувавши її за функціональним використанням до земель житлової забудови, не наданих у власність або користування, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 . Крім того, вирішено надати ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 630 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 .

Згідно з копією Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.01.2018, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ліпатніковою Р.Г., зареєстровано в реєстрі за №40, ОСОБА_2 (продавець) передав нерухоме майно (земельну ділянку, площею 0,0630 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:048:0003) ОСОБА_3 (покупцю), а покупець прийняв нерухоме майно і сплатив за нього обговорену грошову суму (26533,00 грн.), на умовах цього договору.

Відповідно до копії відповіді виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 20.09.2018, згідно з містобудівною документацією - Генеральним планом міста Миколаєва, затвердженим рішенням Миколаївської міської ради від 18.06.2009 №35/18, запитувана територія: АДРЕСА_1 відноситься до території дорожньо-вуличної мережі. Відповідно до Плану зонування території міста Миколаєва, зазначена земельна ділянка належить до житлової зони садибної забудови (Ж-1). Згідно з Правилами використання та забудови території м. Миколаєва, затверджених рішенням Миколаївської міської ради №15/41 від 17.10.2003, вказана територія відповідає зоні Ж-1, територія садибної житлової забудови. Будівельними нормами, стандартами, правилами та містобудівною документацією житлове будівництво в межах дорожньо-вуличної мережі не передбачено.

З копії відповіді Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 04.10.2018 вбачається, що земельна ділянка, яка була відведена в 2008 році по АДРЕСА_1 , площею 630,00 кв. м. належала до території вулично-дорожньої мережі (вулиці, пішохідної доріжки, зеленої зони, бульвари, сквери, тротуари) та накладалась на землі загального користування, у тому числі зелені зони загального користування, пішохідні доріжки, тротуари, узбіччя вулиці 9 Поздовжня.

Суд приходить до висновку, що представником заявника наведено доводи того, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить поновлення порушених прав та інтересів заявника.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і співмірності вимог представника заявника щодо забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково. З огляду на предмет і підстави позову, суд вважає, що обґрунтованими та достатніми способами забезпечення позову є накладення арешту на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,063 га з кадастровим номером :02:048:0003, розташовану у АДРЕСА_1 , що автоматично несе в собі заборону вчиняти будь-які дії щодо її відчуження, реєстрації, тощо, а також необхідно заборонити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) вчиняти із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:048:0003, розташованою у АДРЕСА_1 , дії, спрямовані на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки, її поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проведення на ній будь-яких будівельних робіт, до дня набрання рішенням у справі №489/1782/24 законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (ч.ч. 4, 5 ст. 154 ЦПК України).

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №753/2380/18-ц від 10.04.2019 на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду справі № 22-з/824/784/2021 від 25.11.2021 зазначено, що зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Цей інститут має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із цим.

Суд вважає, що у випадку відмови у задоволенні позовних вимог можливе ускладнення або неможливість виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачам, тому необхідно застосувати зустрічне забезпечення.

Суд приходить до висновку, що співмірними заходами зустрічного забезпечення до ОСОБА_1 із заходами забезпечення позову є: зобов`язання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в сумі 15000 грн. 00 коп. або надати суду банківську гарантію на вказану суму.

Суд враховує, що заява про забезпечення позову подана представником заявника разом з позовом, тому витрати зі сплати судового збору будуть розподілені між учасниками справи на підставі ст. 141 ЦПК України при ухваленні рішення у цивільній справі №489/1782/24.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд

ухвалив

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,063 га з кадастровим номером :02:048:0003, розташовану у АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) вчиняти із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:048:0003, розташованою у АДРЕСА_1 , дії, спрямовані на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки, її поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проведення на ній будь-яких будівельних робіт, до дня набрання рішенням у справі №489/1782/24 законної сили.

В порядку зустрічного забезпечення зобов`язати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в сумі 15000 грн. 00 коп. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) або надати суду банківську гарантію на вказану суму.

Протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) необхідно надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до положень ч. 10 ст. 154 ЦПК України, якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Копію ухвали направити сторонам у справі для відома.

Копію ухвали, після отримання документів, що підтверджують надання зустрічного забезпечити, направити для виконання до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 .

Інформація про учасників справи:

Заявник (позивач, стягувач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач 1 (боржник 1): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 .

Відповідач 2 (боржник 2): ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач 3: Миколаївська міська рада, , адреса: 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 20.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, може подати до суду мотивовану заяву про їх скасування, яка розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 1 (один) рік.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (підписання). Учасник справи, якому копія ухвали суду не була вручена у день її складення (підписання), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної копії ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 15.03.2024.

Суддя В. В. Кокорєв