Суддя Бабенко Ю. П.
Справа № 646/7387/19
Провадження № 2/644/11/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря Книшенко А.С., розглянувши в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмен Інтер» про захист честі і гідності, стягнення шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка просить суд захистити її честь та гідність, її конституційне право на компенсацію матеріальної та моральної шкоди, спричиненої їй незаконними діями працівників ТОВ «Будмен Інтер». Просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 1680000 грн., спричинену протиправними діями при реалізації трудового законодавства України. Також просить суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію матеріальної шкоди в розмірі 4712,8 грн., спричинену грубим порушенням трудового законодавства України. Просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію матеріальної шкоди в розмірі 1976,25 грн., спричинену витратами на придбання ліків на лікування. В обґрунтування позову посилається на те, що з 11.04.2018 року вона працювала у відповідача менеджером. 18.04.2018 року працівники служби охорони відповідача примушували її звільнитися з роботи за власним бажанням, коли вона перебувала на своєму робочому місці. Це було для неї принизливо і викликало у неї душевны страждання. Охоронець супроводжував її у відділ персоналу для написання заяви на звільнення за власним бажанням і перешкоджав їй виконувати її посадові обов`язки менеджера, наполягав покинути робоче місце і торговий центр. Охоронці посилалися на те, що при влаштування на роботу вона приховала інформацію про скоєння нею крадіжок за попереднім місцем роботи. В той день вона була вимушена покинути територію торгового центру. 19.04.2018 року вона прийшла на роботу і продовжувалися протиправні дії по відношенню до неї зі сторони начальника служби охорони. Вона викликала працівників поліції, які викликали їй швидку допомогу в зв`язку з її нервовим зривом. До прибуття поліції вимагали від неї написати заяву на звільнення за власним бажанням, інакше її звільнять по статті. Підкорившись волі працівників охорони вона поїхала додому. Вдома їй стало погано і вона була госпіталізована на стаціонарне лікування. Під час лікування їй дзвонила начальник її відділу з роботи і повідомляла, що її звільнять з роботи якщо ОСОБА_1 не звільниться. 23.04.2018 року вона звернулася із заявою до директора, де повідомила, що її примушують звільнитися і обвинувачують у скоєнні крадіжок, однак директор їй повідомила, що ці обставини не знайшли свого підтвердження. Ця відповідь не відповідає дійсності і викликала у неї душевні переживання. Після виходу із лікарняного вона відмовилась писати заяву на звільнення і їй стали платити мінімальну зарплату 3200 грн. Через створені умови і невиплати належної зарплати ОСОБА_1 була вимушена звільнитися з роботи, подавши відповідну заяву з вказівкою причини невиконання директором обов`язків по виплаті обіцяного посадового окладу в розмірі 6000 грн. Однак в наказі про звільнення з роботи від 25.06.2018 року зазначено, що вона була звільнена в зв`язку з доглядом за дитиною з інвалідністю, що не відповідає дійсності. Моральна шкода їй була спричинена працівниками охорони відповідача. Моральну шкоду просить стягнути на підставі ст.23 ЦК України. Матеріальна шкода складається із витрат на лікування (10 днів стаціонару і 10 днів амбулаторного лікування) в розмірі 1976,25 грн. і втрати заробітку в сумі 4712,8 грн.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяву про відкладення розгляду справи не подавала, писала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності.

Представники відповідача в судове засідання також не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду відзив, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

В поданому до суду відзиві, представник ОСОБА_2 посилається на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними. Позивачем не доведено наявність моральної шкоди, не доведено протиправність діяння відповідача відносно позивача. В жовтні 2018 року ГУ Держпраці у Харківській області було проведено інспекційне відвідування ТОВ «Будмен Інтер», в ході проведення якого не було виявлено жодного порушення з боку відповідача на предмет повноти виплати зарплати ОСОБА_1 ТОВ «Будмен Інтер» не було порушено будь-яких прав та законних інтересів ОСОБА_1 протягом періоду її роботи. Позивачем не надано належних доказів наявності причинного зв`язку між діями чи бездіяльністю відповідача та спричиненої позивачеві шкоди, та вини відповідача у її заподіянні. У виписці з медичної картки позивача не міститься жодного посилання на те, що вказані основне та супутні захворювання були спричинені саме внаслідок будь-яких протиправних дій відповідача по відношенню до неї. Із скарги позивача, яку вона озвучила лікарю при надходженні до лікарні, не вбачається, що «нервовий стрес на роботі», про що вказала позивач, був викликаний саме через будь-які протиправні дії відповідача по відношенню до неї. Із копій чеків не вбачається причинного зв`язку з тим, що зазначені препарати позивач була вимушена придбати внаслідок дій відповідача по відношенню до неї. Відсутня вина відповідача у тому, що позивач перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні та придбавала в аптеці товари. Не можна встановити факти, що вони придбані саме позивачем, були придбані по відповідному призначенню лікаря, та причинний зв`язок між придбанням товарів та поведінкою відповідача по відношенню до неї. Безпідставною є і вимога про компенсацію матеріального збитку у розмірі 4712.80 грн., оскільки були відсутні перешкоди в реалізації позивачем права на працю, відсутності з боку відповідача порушень законодавства про працю, відсутності доказів не доплати позивачу зарплати.

Суд встановлено наступне.

Відповідно до долученої копії із трудової книжки, ОСОБА_1 з 11.04.2018 року по 25.06.2018 року працювала в ТОВ «Будмен Інтер» на посаді менеджера. 25.06.2018 року ОСОБА_1 звільнена за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.

В заяві від 22.06.2018 року, копія якої долучена позивачем до позовної заяви, ОСОБА_1 просить керівника ТОВ «Будмен Інтер» звільнити її за власним бажанням з 22.06.2018 року в зв`язку з невиконанням зобов`язань по виплаті зарплати.

Згідно копії наказу №245-К від 25.06.2018 року, ОСОБА_1 звільнена з роботи за власним бажанням за ст.38 КЗпП України 25.06.2018 року на підставі заяви від 22.06.2018 року (у зв`язку з доглядом за дитиною з інвалідністю).

Згідно довідок УПСЗНА Основ`янського району ХМР від 03.10.2019 року, ОСОБА_1 отримує соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та допомогу дітям з інвалідністю.

Згідно виписки із медичної карти, ОСОБА_1 з 19.04.2018 року по 28.04.2018 року перебувала на лікуванні в Харківській міській клінічній лікарні №13 в терапевтичному відділенні.

ОСОБА_1 долучила до позовної заяви копію її заяви, датовану 19.04.2018 року, на адресу начальника Слобідського відділу поліції, в якій просила вжити заходи до працівників служби охорони ТОВ «Будмен Інтер», які здійснила збір даних щодо неї, які її дискредитують.

Згідно копії витягу з ЄРДР, 08.05.2018 року внесено відомості до ЄРДР за ст.356 КК України стосовно вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_1 , 29.08.2018 року внесено відомості до ЄРДР щодо заяви ОСОБА_1 стосовно службових осіб ТОВ «Будмен Інтер».

В листі начальника відділу поліції на адресу ОСОБА_1 щодо її заяви від 23.04.2018 року зазначено, що слідчим відділом Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області було порушено кримінальні провадження за ч.1 ст.185 КК України за заявами начальника служби безпеки супермаркету «Метро» ОСОБА_4 щодо вжиття заходів стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які на думку ОСОБА_4 скоїли крадіжки. В грудні 2012 року кримінальні провадження були закриті, за вказаними провадженнями звинувачення нікому пред`явлено не було.

В листі за №21-13/14/06 від 14.06.2018 року директора Торгового центру №13 Кеш енд Кері Україна на адресу ОСОБА_1 зазначено, що адміністрації центру не відома інформація про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

В листі за №27-13/25/06 від 25.06.2018 року директора Торгового центру №13 Кеш енд Кері Україна на адресу ОСОБА_1 зазначено про відсутність у них будь-яких правовідносин з ТОВ «Будмен Інтер», що ніяку інформацію ТОВ «Будмен Інтер» вони не передавали.

В своїй заяві від 23.04.2018 року на адресу директора ТОВ «Будмен Інтер» ОСОБА_1 просила повідомити їй, на якій підставі її звинувачують у скоєнні злочинів, про які їй не відомо. Просила надати правову оцінку діям працівників служби охорони.

На вказану заяву ОСОБА_1 було надано відповідь за підписом директора ТОВ «Будмен Інтер» за вих.№149 від 25.04.2018 року про те, що було проведено перевірку, за результатами якої викладені в заяві ОСОБА_1 обставини не були підтверджені. Зазначено, що відсутні будь-які перешкоди для реалізації ОСОБА_1 права на працю в ТОВ «Будмен Інтер».

Позивач ОСОБА_1 долучила до позовної заяви копії касових чеків на придбання ліків та медичних товарів за 20.04.2018 - 27.04.2018 року. Ці ксерокопії чеків не містять в собі інформацію про особу, якій вони видані і яка здійснила придбання. Також долучено копії квитанцій від 24.04.2018 року, 26.04.2018 року про оплату ОСОБА_1 160 грн., 70 грн. лабораторії «Міленіум» за медичні послуги. Також долучено квитанції за 24-25 квітня 2018 року про отримання лікарнею від ОСОБА_1 за ОКГ 32.51 грн., за УЗІ 54.34 грн., за ФГДС 89.48 грн.

Долучений позивачем лист призначення не є належним і допустимим доказом, оскільки не містить в собі необхідну інформацію (не зазначено рік, медична установа, повні дані особи якої стосується, час перебування особи на лікуванні, та інше).

Згідно акту інспекційного відвідування ТОВ «Будмен Інтер» від 28.09.2018 року, ГУ Держпраці у Харківській області було проведено інспекційне відвідування ТОВ «Будмен Інтер», в ході проведення якого не було виявлено порушення з боку відповідача на предмет повноти виплати зарплати ОСОБА_1 ТОВ «Будмен Інтер» не було порушено будь-яких прав та законних інтересів ОСОБА_1 протягом періоду її роботи. В акті зазначено, що виплата всіх сум від підприємства, що належать ОСОБА_1 , яка була звільнена 25.06.2018, проведена з дотриманням вимог ч.1 ст.116 КЗпП України.

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України, на які посилається позивач, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.23 ЦК України, на яку посилається позивач, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно ст.1166 ЦК України, на яку посилається позивач, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

В постанові Пленуму ВСУ від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК ( 435-15 ) захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Вимоги про захист гідності, честі чи ділової репутації випливають із порушення особистих немайнових

прав. Задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права.

Вимоги ОСОБА_1 про захист її честі та гідності викладені не конкретно. В резолютивній частині позовної заяви не зазначено спосіб захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі.

Беручи до уваги вищевикладене, вимога про захист честі та гідності позивача не підлягає задоволенню, ця вимога не викладена конкретно, не зазначено в чому полягає порушене особисте немайнове право та як його треба захистити.

Зважаючи на те, що не підлягає задоволенню вимога позивача про захист честі та гідності, яка б випливала із порушення особистих немайнових прав, то не підлягає задоволенню і вимога про стягнення моральної шкоди, пов`язаної з захистом честі та гідності.

Позивач ОСОБА_1 також пов`язує свої вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 1680000 грн. з протиправними діями при реалізації трудового законодавства, вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4712.80 грн. пов`язує з грубим порушенням трудового законодавства, а матеріальну шкоду в розмірі 1976.25 грн. пов`язує з витратами на придбання ліків.

Таким чином, підставою для відшкодування шкоди позивач вважає незаконні дії працівників відповідача по відношенню до неї в трудових правовідносинах.

Суду не надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які б свідчили про незаконні дії працівників ТОВ «Будмен Інтер» по відношенню до ОСОБА_1 в трудових правовідносинах.

Аналізуючи надані суду докази суд враховує наступне.

Згідно до наданих до суду доказів, ОСОБА_1 в судовому порядку не оскаржувала наказ про звільнення з роботи, а тому встановленим є той факт, що вона була звільнена з роботи за власним бажанням (у зв`язку з доглядом за дитиною з інвалідністю), а не з підстав порушення відповідачем законодавства про працю. Цим спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що через створені умови і невиплати належної зарплати ОСОБА_1 була вимушена звільнитися з роботи, подавши відповідну заяву з вказівкою причини невиконання директором обов`язків по виплаті обіцяного посадового окладу в розмірі 6000 грн.

Позивач надала до справи ксерокопії протоколів допиту свідків по кримінальному провадженню, однак ці протоколи не є належними доказами по справі, так як свідки підлягають безпосередньому допиту в суді.

Докази про те, що за заявою ОСОБА_1 було ініційовано кримінальне провадження щодо працівників відповідача, не свідчать про неправомірні дії працівників відповідача. Суду не надано процесуальні рішення в кримінальному провадженні, які б підтверджували вину працівників відповідача щодо неправомірних дій по відношенню до ОСОБА_1 .

Згідно відповіді за підписом директора ТОВ «Будмен Інтер» за вих.№149 від 25.04.2018 року, було проведено перевірку за результатами якої викладені в заяві ОСОБА_1 обставини не були підтверджені. Зазначено, що відсутні будь-які перешкоди для реалізації ОСОБА_1 права на працю в ТОВ «Будмен Інтер».

Актом інспекційного відвідування ТОВ «Будмен Інтер» від 28.09.2018 року ГУ Держпраці у Харківській області підтверджується відсутність порушень з боку відповідача на предмет повноти виплати зарплати ОСОБА_1 ТОВ «Будмен Інтер» не було порушено будь-яких прав та законних інтересів ОСОБА_1 протягом періоду її роботи. В акті зазначено, що виплата всіх сум від підприємства, що належать ОСОБА_1 , яка була звільнена 25.06.2018, проведена з дотриманням вимог ч.1 ст.116 КЗпП України.

В ході судового розгляду був допитаний як свідок ОСОБА_6 , який до 2013 року працював в службі охорони ТОВ «Будмен Інтер», а потім був звільнений в зв`язку з незгодою з політикою комерційного директора ТОВ «Будмен Інтер». Свідок надавав ОСОБА_1 юридичну допомогу з питань, які є предметом даного судового розгляду. Вказаний свідок не був очевидцем подій.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання жодного разу не з`явилася, будь-яких клопотань на адресу даного складу суду про витребування чи дослідження доказів не заявляла.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Оцінивши надані суду і досліджені судом докази, суд дійшов висновків про те, що позивачем не доведено протиправні дії працівників ТОВ «Будмен Інтер» по відношенню до ОСОБА_1 , наявність причинного зв`язку між діями чи бездіяльністю працівників ТОВ «Будмен Інтер» та шкодою, яку вважає встановленою позивач. Також не доведено вину відповідача у заподіянні шкоди позивачеві. Суд бере до уваги і те, що наданими суду доказами не підтверджується розмір шкоди, яку позивач вважає спричиненою.

У виписці з медичної картки позивача не міститься жодного посилання на те, що вказані захворювання були спричинені саме внаслідок будь-яких протиправних дій відповідача по відношенню до ОСОБА_1 . Із скарги позивача, яку вона озвучила лікарю при надходженні до лікарні, не вбачається, що «нервовий стрес на роботі», про що вказала позивач, був викликаний саме через будь-які протиправні дії відповідача по відношенню до неї. Із копій чеків не вбачається, що ліки (препарати) були придбані саме ОСОБА_1 , не вбачається причинного зв`язку з тим, що зазначені препарати позивач була вимушена придбати внаслідок дій відповідача по відношенню до неї. Відсутня вина відповідача у тому, що позивач перебувала на лікуванні та придбавала в аптеці товари. Не можна встановити факти, що вони придбані саме позивачем, були придбані по відповідному призначенню лікаря, та причинний зв`язок між придбанням товарів та поведінкою відповідача по відношенню до ОСОБА_1 є і вимога про компенсацію матеріального збитку у розмірі 4712.80 грн., оскільки були відсутні перешкоди в реалізації позивачем права на працю, відсутні порушення законодавства про працю, відсутні докази не доплати позивачу зарплати. Позивач вважає, що їй повинні були платити зарплату в розмірі 6000 грн., однак із наданих до позову копій документів видно, що оклад/тариф менеджера відділу комплектації товару складав не 6000 грн., а 3120 грн. Розмір моральної шкоди 1680000 грн., як і сам факт спричинення моральної шкоди, не підтверджений жодними наданими суду доказами. Факт спричинення моральної шкоди не є загальновідомою обставиною і підлягає доказуванню. Цей факт не доведений позивачем. При цьому, суд бере до уваги, що порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом не було встановлено факт порушення прав позивача у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, а тому суд відмовляє в позові повністю.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-84, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 23, 297, 1166, 1172 Цивільного кодексу України, ст.ст.94, 96, 97, 110, 237-1 КЗпП України, - суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмен Інтер» про захист честі і гідності, стягненні моральної шкоди в розмірі 1680000 грн., стягненні матеріальної шкоди в розмірі 4712,8 грн. і в розмірі 1976,25 грн., - ВІДМОВИТИ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.03.2024 року.

Суддя: