Справа №490/454/24
Провадження №2/490/1505/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Циганкова Д.Є.,

представника позивача Сорочан Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ", третя особа: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ", третя особа: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В позовній заяві позивач посилається на те, що через додаток "Дія" 20.12.2023 року він ознайомився з Постановою Центрального ВДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) від 20.09.2021 року про відкриття виконавчого провадження №66884345 щодо стягнення з нього на користь ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" заборгованість за період 25.09.2016 року по 29.07.2020 року в сумі 16427,31 грн.: заборгованість за тілом кредиту - 9672,57 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією - 6704,74 грн., плата за вчинення виконавчого напису -50 грн.

З даної Постанови він дізнався, що виконавче провадження було відкрито за заявою ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" на підставі виконавчого напису від 29.07.2020 року №5541, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.

Ознайомившись з виконавчим провадження та виконавчим написом йому стало відомо, що з нього стягнено невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", якому ТОВ "Фінансова компанія управління активами" надала відступлене право вимоги на підставі Договору факторингу №20/ФК від 09.07.2020 р., якому в свою чергу ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" надала відступлене право вимоги на підставі Договору факторингу №20/01/20-1/2 від 20.01.2020 року, якому АТ "Укрсиббанк" на підставі Догорову Факторингу №45 від 26.09.2016 року надала відступлене право вимоги за Кредитним договором №3314 від 05.09.2013 року, укладеного між АТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 .

З заборгованістю, зазначеною у виконавчому написі від 29.07.2020 року №5541, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., ОСОБА_1 не згоден, а сам виконавчий напис вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню на підставі того, що ним було сплачено кредит в повному обсязі ще у 2013 році.

Ухвалою суду від 24 січня 2024 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до розгляду.

Ухвалою суду від 24 січня 2024 року була задоволена заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого провадження ВП №66884345 перебуваючого на виконанні у головного державного виконавця Центрального ВДВС у м.Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Мороз В.А., відкритого на підставі виконавчого напису №5541 виданого 29.07.2020 року приватним нотаріусом Остапенко Є.М.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса №5541 від 29.07.2020р. таким, що не підлягає виконанню. Надав заяву про те, що не згоден з пропозицією відповідача щодо укладання мирової угоди. Просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, що складаються із сплати судового збору та витрати на правничу допомогу адвоката.

Представник відповідача ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи є заява про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ "Фінпром Маркет" судового збору за подання позовної заяви в розмірі 537 грн. та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 268,40 грн. Також надав клопотання про укладання мирової угоди з позивачем.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явилася.

Головний державний виконавець Центрального ВДВС у м.Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Мороз В.А. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 29.07.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був вчинений виконавчий напис, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" за період з 25.09.2016 року по 29.07.2020 року включно у сумі 16427,31 грн.

Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС у м.Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Мороз В.А. від 20.09.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа, а саме, виконавчого напису №5541 виданого 29.07.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" за період з 25.09.2016 року по 29.07.2020 року включно у сумі 16427,31 грн.

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі Закону), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановоюКабінетуМіністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як передбачено п. 2.11 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

В матеріалах цивільної справи міститься копія виконавчого напису №5541 від 29.07.2020 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.

На підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі написів, затвердженого постановоюКабінетуМіністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова).

Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року №622 Перелік документів доповнено розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" та до нього включений п. 2 в редакції: "Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Також вказаним судовим рішенням зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21.03.2017 року №23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

В матеріалах справи міститься Договір №0 про надання споживчого кредиту та заставу нерухомого майна від 14.10.2011 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 взяв в АТ "Укрсиббанк" кредит для придбання телевізора, в сумі 5993,96 грн та зобов`язується повернути вказану суму не пізніше 14.10.2013 року /а.с.17/.

Інших Договорів, на підставі яких було передано відступлене право вимоги в матеріалах справи відсутні.

Судом витребувалися у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. документи та матеріали, на підставі яких вчинявся Виконавчий напис №5541 від 29.07.2022 р., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" заборгованості в розмірі 16427,37 грн. Однак суду не були надані запитувані документи.

Суд зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Постанова Великої Палати Верховного суду від 16.05.2018р. у справі №320/8269/15-ц.

Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" , всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за Кредитним договором (розмір та складові заборгованості боржника, номери рахунків для сплати цієї заборгованості, докази сплати ціни права вимоги фактору та/або первісному кредитору і у якому розмірі, Додатки до Договорів із переліком Боржників, що додаються на паперовому носії),а в свою чергу, нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договору,на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за Кредитним договором та/або відступлення права вимоги, та стягнув спірну заборгованість.

Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі сторонами доказам, враховуючи те, що заборгованість боржника є спірною із часу звернення відповідача ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" із заявою до нотаріуса про вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: Договір про надання правничої (правової) допомоги від 129.01.2024 р., укладеного позивачем з його представником, адвокат приймає на себе зобов`язання надати юридичну допомогу Клієнту, в справі щодо визнання виконавчого напису №5541, вчиненого 29.07.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та в строки обумовлені сторонами, квитанція серія №1 від 19.01.2024 року на суму 4000 грн.; квитанція серія №2 від 08.02.2024 року на суму 2000 грн.

Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Сплата за надані послуги підтверджується вищезазначеними квитанціями від 19.01.2024 року та 08.02.2024 року.

При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 6000 грн. є обґрунтованим та не завищеним.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1816,80 грн. (що складається: за подання позовної заяви в сумі 1211,20 грн. та подання заяви про забезпечення позову - 605,60 грн.). Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 908,40 грн., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 908,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ", третя особа: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 5541, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (ідентифікаційний код юридичної особи: 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08200, Київська область, м.Ірпінь, вул. Стельмаха, 9-А, офіс 204), невиплачених в строк грошових коштів в розмірі 16427 гривень 31 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (ідентифікаційний код юридичної особи: 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08200, Київська область, м.Ірпінь, вул. Стельмаха, 9-А, офіс 204), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати у вигляді: сплаченого позивачем судового збору в розмірі 908 грн. 40 коп., а також судові витрати у вигляді отримання професійної правничої (правової) допомоги в сумі 6000 грн., загалом 6908 грн. 40 коп.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з державного бюджету судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 (сорок) копійок сплачених ним згідно квитанцій № 3822-3227-9206-2555 від 23.01.2024 року та №1204-5154-6456-4788 від 23.01.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.О. Чаричанський