ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 685/600/23

Провадження № 22-ц/4820/42/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27 липня 2023 року, суддя Самойлович А.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області в особі голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області Рокицького Володимира Володимировича та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановив:

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, (далі - УВД ФСС України в Хмельницькій області), в особі голови комісії з його реорганізації Рокицького В.В., та його правонаступника - Головного управління Пенсійного фонду України, (далі ГУ ПФ України в Хмельницькій області), в якому просила скасувати наказ УВД ФСС України в Хмельницькій області від 12.04.2023 року №123-к про її звільнення з посади начальника Теофіпольського відділення виконавчої дирекції ФСС України у Хмельницькій області, поновити її з 19.04.2023 року на посаді начальника Теофіпольського відділення ФСС України в Хмельницькій області, правонаступником якого є ГУ ПФ України в Хмельницькій області, стягнути з УВД ФСС України в Хмельницькій області, правонаступником якого є ГУ ПФ України в Хмельницькій області, середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день ухвалення рішення про поновлення на роботі з розрахунку 853,15 грн./день з утриманням з цієї суми податків та зборів та моральну шкоду в сумі 100000 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що спірний наказ про її звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, не відповідає процедурі звільнення, не було дотримано встановлених законом гарантій при звільненні працівників з ініціативи роботодавця.

Зокрема, порушено вимоги ст. 49-2 КЗпП України, оскільки її не було персонально попереджено не пізніше, ніж за два місяці, про наступне вивільнення, їй не було запропоновано, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, наявних вакантних посад чи іншої посади або роботи, за відповідною професією чи спеціальністю, яку вона могла б виконувати з урахуванням освіти, кваліфікації, досвіду роботи, та яка з`явилася у правонаступника, ГУ ПФ України в Хмельницькій області, впродовж періоду реорганізації УВД ФСС України і яка існувала на день її звільнення.

Не було враховано її правовий статус одинокої матері, який передбачає переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці згідно зі ст. 42 КЗпП України.

Оскільки Фонд соціального страхування України припинений відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з покладенням виконання його завдань та функцій на інший орган, Пенсійний фонд України, тому в даному випадку має місце реорганізація, яка передбачає переведення працівників за їхньою згодою на підприємство - правонаступник.

Чисельність посад в ГУ ПФ України в Хмельницькій області за період з 01.01.2023 року збільшилася, відтак у правонаступника УВД ФСС України в Хмельницькій області, ГУ ПФ України в Хмельницькій області, виник обов`язок запропонувати позивачу новоутворені вакантні посади згідно із Законом.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27.07.2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Свою відмову у задоволенні позову суд обґрунтував тією обставиною, що звільнення позивачки у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці відбулося під час дії особливого періоду, яким є введений в Україні воєнний стан, а тому у роботодавця не виникло обов`язку дотримуватися порядку вивільнення працівників, визначеному в частинах 1, 2 та 3 ст. 49-2 КЗпП України, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для поновлення ОСОБА_1 на раніше займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог зазначила, що про наступне вивільнення її не було попереджено не пізніше ніж за два місяці, як того вимагає КЗпП України, роботодавцем не забезпечено її працевлаштування у реорганізованій новій юридичній особі, яким є відповідний підрозділ ПФУ. ГУ ПФУ у Хмельницькій області є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області. Незважаючи на те, що з 01.01.2023 року в ГУ ПФ України у Хмельницькій області у зв`язку із переходом функцій УВД ФСС України, збільшилася штатна чисельність працівників, однак на вакантну новоутворену посаду до правонаступника роботодавця її переведено не було. Посилання суду на особливий період, як на підставу незастосування положень ст. 49-2 КЗпП, є безпідставним, оскільки недотримання вимог, передбачених вказаною статтею, передбачене у випадку вивільнення працівників у зв`язку із проведенням заходів під час мобілізації.

В суді представник апелянта підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечила, підтримала оскаржуване судове рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст.ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 05.04.2021 року ОСОБА_1 призначено за строковим трудовим договором на посаду в.о. начальника Теофіпольського відділення управління виконавчої дирекції ФСС України в Хмельницькій області на підставі наказу від 01.04.2021 року №73, наказом від 03.06.2021 року №111 строк дії строкового трудового договору продовжено.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» від 27.12.2022 року №1442, утворено, зокрема, комісію з реорганізації управління виконавчої дирекції ФСС України в Хмельницькій області, призначено голову комісії, на якого покладено обов`язок забезпечити дотримання трудового законодавства щодо гарантій прав працівників Фонду та управлінь виконавчої дирекції Фонду.

Наказом голови комісії з реорганізації УВД ФСС України в Хмельницькій області від 12.04.2023 року №123-к, ОСОБА_1 звільнено з посади виконуючої обов`язки начальника Теофіпольського відділення УВД ФСС України в Хмельницькій області 18.04.2023 року, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі №712/5476/19 зазначено: «юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 19 КАС України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про скасування наказу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області від 12.04.2023 року №123-к про звільнення її з посади начальника Теофіпольського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та поновлення на посаді.

Ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції до 01.01.2023 року) визначено, що Фонд соціального страхування України є некомерційною самоврядною організацією.

Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 6.1 Типового положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017 року №6, оплата праці працівників Управління здійснюється за рахунок коштів Фонду.

01.01.2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 року №2620-ІХ, яким вирішено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 року.

Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому, обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права.

Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

З 01.01.2023 року відбулося публічне правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, просила поновити її на посаді начальника Теофіпольського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, та який є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Отже, за предметом спору та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, відповідно, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 18.12.2023 року №442/3240/23.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених ст.ст. 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (ч. 2 ст. 377 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Відтак, рішення суду підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 і ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України.

На виконання вимог ч. 1 ст. 256, ст. 377 ЦПК України апеляційний суд роз`яснює ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до адміністративної юрисдикції і позивач має право протягом десяти днів з дня отримання нею відповідної постанови звернутися до апеляційного суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі, із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст.ст. 374, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27 липня 2023 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області в особі голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області Рокицького Володимира Володимировича та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 про наявність у неї права протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 березня 2024 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова