Справа № 357/9314/24
Провадження № 2/357/3872/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Бондаренко О. В., за участю секретаря судового засідання Фельтіної Н.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ІНТЕР ПОЛІС», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

30.05.2024 представник позивача, адвокат Перебийніс Світлана Василівна, звернулася до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 02.07.2024, мотивуючи тим, що 03 червня 2023 року о 00 год 05 хв, за адресою: м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 12/7, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не будучи уважним та не стеживши за дорожньою обстановкою, не вибравши безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно керувати, допустив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу, який був припаркований на узбіччі. В результаті ДТП транспортний засіб, що належить позивачу, було пошкоджено, чим завдано йому матеріальних збитків. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2023 року, у справі № 357/6722/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ СК «Інтер-Поліс» за полісом обов`язкового страхування № 212085308, зі страховою сумою 160 000,00 грн. 04.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ СК «ІНТЕР - ПОЛІС» із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з дорожньо-транспортною пригодою, 09.06.2023 аварійний комісар ОСОБА_3 провів огляд пошкодженого автомобіля та під час огляду аварійний комісар повідомив, що автомобіль не підлягає відновленню. Не дивлячись на явне знищення автомобіля, що належить позивачу, страхова компанія не лише не поспішала здійснити виплату страхового відшкодування, а ще й ігнорувала звернення ОСОБА_1 , які він неодноразово надсилав на електронну адресу страховій компанії. Не отримавши від страхової компанії ні страхового відшкодування, ні відповіді на свої звернення, ОСОБА_1 звернувся до адвоката. Адвокат на його прохання звернувся до експертної установи з питання проведення транспортно-товарознавчої експертизи. Про дату, місце та час проведення транспортно-товарознавчої експертизи позивач завчасно повідомив страхову компанію.18 серпня 2023 року, після проведення транспортно-товарознавчої експертизи, позивач вкотре звернувся до страхової компанії із заявою. До своєї заяви ОСОБА_1 додав копію висновку експерта від 08.08.2023 № СЕ- 19/124-23/8312-АВ та копію чека за послуги евакуатора. Крім того, в цій заяві ОСОБА_1 повідомив ПАТ СК «ІНТЕР - ПОЛІС» про готовність передати автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в їхнє повне розпорядження після відшкодування шкоди в повному обсязі. З висновку судового експерта Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України В.О.Радзіховського від 08.08.2023 № СЕ-19/124-23/8312-АВ вбачається, що матеріальний збиток за пошкоджений автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 180 873,50 грн. 01.09.2023 на рахунок позивача ПАТ СК «ІНТЕР - ПОЛІС» було виплачено страхове відшкодування у сумі 87 061,72 грн. (в коментарі вказано: страховий акт № 1783/9268/59/23 від 01.09.2023). Так, як сума отриманого відшкодування була значно нижчою від завданої шкоди, а запити позивача про надання йому звіту про визначення вартості матеріального збитку страховою компанією ігнорувалися, то адвокатом Бєлоусовим О.Г. в інтересах ОСОБА_1 був поданий адвокатський запит до ПАТ СК «ІНТЕР - ПОЛІС».10 жовтня 2023 року ПАТ СК «ІНТЕР - ПОЛІС» надіслало на адресу адвоката копію звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Chevrolet», д.р.н. НОМЕР_3 , складеного ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс», копію висновку про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу № 35681, виконаного ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс», копію розрахунку суми страхового відшкодування, сплаченого ОСОБА_1 .. Згідно з отриманим звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 35048 від 28.07.2023, підготовленим ТОВ Експертна компанія «Фаворит-Ассистанс» на замовлення ПАТ СК «ІНТЕР - ПОЛІС», ринкова вартість ТЗ«Chevrolet Aveo», д.р.н. НОМЕР_3 , до пошкодження становить 119722,50 грн, вартість відновлювального ремонту ТЗ «Chevrolet Aveo», д.р.н. НОМЕР_3 , становить 158457,25 грн. Матеріальний збиток, завданий власнику ТЗ«Chevrolet Aveo», д.р.н. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при ДТП станом на 03.06.2023 складає 119 722 гривні 50 копійок. Згідно із Висновком про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №35681, підготовленим ТОВ Експертна компанія «Фаворит-Ассистанс», на замовлення ПАТ СК «ІНТЕР - ПОЛІС», ринкова вартість аварійного (несправного) КТЗ «Chevrolet Aveo», д.р.н. НОМЕР_3 , на момент оцінки може складати 36 660,78 грн. Згідно з розрахунком суми страхового відшкодування, виконаним ОСОБА_4 , сума страхового відшкодування складає 87 061,72 грн. Після ознайомлення з отриманими на адресу адвоката копіями вищевказаних документів, позивач 18.12.2023 звернувся до ПАТ СК «ІНТЕР ПОЛІС» із заявою № 5, в якій просив вжити негайних заходів щодо переглядузвіту «Про визначення вартості матеріальних збитків, завданого власнику КТЗ», висновку про вартість пошкодженого КТЗ за №35681і розрахунку суми страхового відшкодування по справі № 9268 та внести необхідні коригування, виправити помилки з врахуванням вищеперерахованих зауважень. 3. Провести розрахунок згідно отриманих нових сум. Однак, відповідь на своє звернення до страхової компанії позивач так і не отримав. Не отримав він і різниці між фактичним розміром завданої йому шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а тому позивач вважає, що його право на відшкодування завданої йому шкоди було порушене. Належний розмір суми страхового відшкодування становить 160 000,00 грн (хоч вартість транспортного засобу до ДТП складала 180 873,50 грн, але сума страхового ліміту на той час становила 160 000,00 грн). Проте, страхова компанія на рахунок позивача перерахувала лише 87 061,72 грн (83 061,72 грн + послуги евакуатора 4 000,00 грн).А тому позивач вважає, що ПАТ СК «ІНТЕР ПОЛІС» повинна доплатити йому 76 938,28 грн (160 000,00 83 061,72). Крім того, позивач вказує, що через пошкодження його транспортного засобу він зазнав моральної шкоди. Неправомірні дії відповідача (затягування виплати страхового відшкодування в повному обсязі) призвели до його душевних страждань, стану постійного стресу, порушення звичних комфортних умов проживання його та членів його сім`ї, та спричиняє йому не лише моральні страждання, але і змушує звертатись до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу і емоційних затрат, що негативно впливає на здоров`я. Постійні ігнорування ПАТ СК «ІНТЕР ПОЛІС» звернень ОСОБА_1 спричинили позивачу виникнення стресу та роздратування, майже рік він обмежений у звичній можливості пересуватися власним транспортним засобом. Внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП, у позивача з`явилася роздратованість, постійні переживання та турботи пов`язані з пошкодженням автомобіля, а також з необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів. Позивач оцінює свою моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. Також, позивач стверджує, що через неправомірні дії ОСОБА_5 , які призвели до знищення його автомобіля, він зазнав додаткової моральної шкоди. Позивач є внутрішньо переміщеною особою, у 2014 році йому прийшлося вивозити свою сім`ю з під обстрілів. Після тих подій та враховуючи, що військові дії на території України не припинилися, позивач постійно тримає автомобіль напоготові, на випадок необхідності знову вивозити сім`ю. А тому фізичне знищення автомобіля порушило його звичайний спосіб життя, змусило знову шукати транспорт, на який можна розраховувати в разі небезпеки, так як він має дружину та неповнолітніх дітей. У зв`язку з цим позивач переніс значний психоемоційний стрес, був змушений придбати новий автомобіль шляхом отримання позик, які до цього часу виплачує. Зазначає, що ДТП відбулося о 00 год 05 хв вночі, під час комендантської години, його припаркований автомобіль був повністю знищений. Повідомлення про ДТП повністю вибило позивача із його звичного життя та нагадало події, він яких він із сім`єю втікав. При цьому позивач зазнав емоційних переживань та фізичних страждань. Позивач оцінює свою моральну шкоду завдану йому діями ОСОБА_5 в розмірі 20000,00 грн. Тому, просила у судовому порядку стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ІНТЕР ПОЛІС» на користь ОСОБА_1 страхову відшкодування у розмірі 76938,28 грн, моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн та витрати, пов`язані із проведенням транспортно товарознавчої експертизи у розмірі 2294,40 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати у справі: судовий збір у розмірі 7267,20 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5400,00 грн.

18.07.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03 вересня 2024 року 10:30 год.

20.08.2024 представник Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ІНТЕР ПОЛІС», за довіреністю у справі - ОСОБА_6 , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що повністю не погоджується з викладеним обставинами зважаючи на наступне. В дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 03.06.2023 за участю ТЗ «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 та ТЗ «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_3 має нести відповідальність винна особа в дорожньо - транспортній пригоді. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV), вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних, засобів на території України. На момент настання ДТП транспортний засіб «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_4 , було забезпечено договором обов`язкового страхування №ЕР212085308. внаслідок чого позивав звернувся з позовом до ПрАТ Страхова компанія «Інтер-Поліс» для відшкодування нанесеної шкоди. 03.06.2023 сталася страхова подія за участю забезпеченого транспортного засобу. Після отримання повідомлення про настання ДТП та заяви про виплату страхового відшкодування ПрАТ Страхова компанія «Інтер-Поліс» було направлено аварійного комісара в порядку ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 09.06.2023 представником ПрАТ Страхова компанія «Інтер-Поліс» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, у зв`язку зізверненням позивача до страховика. Таким чином, ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на виконання вимог Закону було проведено власне розслідування та визначення розмір шкодив строки та в порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до проведеного огляду транспортного засобу на замовлення ПрАТ СК «Інтер-Поліс» було складено звіт. Відповідно до складеного звіту розмір нанесеної шкоди становить: вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу -158 457,25 грн, вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу складає - 119 722,50 грн, що становить ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу. Спеціальною нормою Закону України № 1961-IV, що регулює порядок розмір відшкодування шкоди страховою компанією (МТСБУ) у разі перевищення розміру вартості відновлювального ремонту ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу є ст. 30 Закону України № 1961-IV.Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТЗ вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічне необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Керуючись ст. 30 Закону України № 1961-IV відповідачем по справі було визначено розмір вартості пошкодженого ТЗ у пошкодженому стані, що становить 36 660,78 грн. Таким чином, на підставі ст. 30 Закону України № 1961-IVбуло визначено розмір страхового відшкодування, що становить 87 061,72 грн, що і було сплачено страховиком. Водночас, позивачем заявлено позовні вимоги у розмірі ліміту відповідальності, що суперечить нормі ст. 30Закону України № 1961-IVта жодним чином не спростовують висновків залученого спеціаліста щодо розміру транспортного засобу у пошкодженому стані. Також, керуючись ст. 34 Закону України № 1961-IVпотерпіла особа отримує право на самостійний вибір оцінювача тільки у разі якщо представник Страховика не з`явився у визначений строк. Таким чином, наданий висновок позивача є неналежним доказом, тобто є таким що отриманий з порушення порядку. Крім того, позивач не повідомляв відповідача про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу та не зазначає, які саме порушення норм Методики призвели до неправильної оцінки пошкоджень транспортного засобу. Також зазначає, що наданий позивачем звіт проведений з порушенням норм Методики та ст. 33, 34 Закону України №1961-IV, адже у висновку, наданому позивачем, неможливо розібрати які пошкодження були зафіксовані під час огляду пошкодженого транспортного засобу. Наданий позивачем висновок є лише оцінкою пошкодженого майне проведена судовим експертом, але аж ніяк судовою експертизою, а тому до нього не застосовуються наслідки передбачені ст. 78 ЦПК України з урахуванням п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правове відповідальності власників наземних транспортних засобів». Підсумовуючи вищевикладене, відповідачем у повному обсязі сплачено страхове відшкодування, яке розраховано на підставі Закону № 1961-IV, а отже позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Тому, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача витрати на правову допомогу, які планує понести відповідач у розмірі 4 000,00 грн.

02.09.2024 судом постановлено ухвалу, якою постановлено підготовче засідання, всі подальші судові засідання та розгляд справи по суті, провести в режимі відеоконференції та доручено Корсунь-Шевченківському районному суду Черкаської області забезпечити проведення підготовчого засідання та розгляд справи по суті в режимі відео конференції для участі у справі представника позивача - адвоката Перебийніс Світлани Василівни.

02.09.2024 судом постановлено ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 , про повернення судового збору, задоволено та повернуто ОСОБА_1 переплачену суму судового збору в розмірі 6056,00 грн, згідно квитанції №0.0..1 від 30.05.2024.

03.09.2024 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 02.10.2024 14:00 год.

02.10.2024 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення судового засідання на 30.10.2024 09:30 год, на підставі ч.2 ст. 223 ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача, адвокат Перебийніс Світлана Василівна, в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 29.10.2024 подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи, який призначений у режимі відеоконференції, провести без її участі та участі позивача за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - ПрАТ Страхова Компанія «ІНТЕР ПОЛІС», за довіреністю у справі - ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, у відзиві на позовну заяву просив про результати розгляду справи повідомити за адресою для листування або електронною поштою.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов до суду не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що 03.06.2023 о 00 год 05 хв у АДРЕСА_1 , водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно керувати, у результаті здійснив зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований на узбіччі. В результаті чого транспортні засоби механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3 «б», 12.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

08.06.2023 постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/6722/23, провадження №3/357/3387/23, яка набрала законної сили 20.06.2023 (а.с. 20), ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів, що становить 850 грн.

Також, вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП, визнав, щиро розкаявся.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ СК «Інтер-поліс» згідно договору ЕР212085308 (а.с. 52), згідно якого визначені наступні страхові суми: 160 000,00 грн. за шкоду заподіяну майну, розмір франшизи - 0,00 грн., що не заперечується відповідачами у справі, а власником транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , який є внутрішньо-переміщеною особою та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 17-19).

04.06.2023 ОСОБА_1 повідомив ПрАТ СК «Інтер-поліс» про дорожньо-транспортну пригоду та звернувся до даного товариства із заявою на виплату страхового відшкодування, що визнається відповідачем - ПрАТ СК «Інтер-поліс».

08.08.2023 судовим експертом Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України В.О. Радзіховським, на замовлення позивача, складено висновок експерта № СЕ-19/124-23/8312-АВ, згідно з яким було визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, який складає 180873,50 грн (а.с. 53-62).

28.07.2023 ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс», на замовлення ПАТ СК «ІНТЕР - ПОЛІС», складено звіт №35048 від 28.07.2023 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 32-48, 101-117), згідно якого ринкова вартість ТЗ «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 , до пошкодження становить 119722,50 грн, вартість відновлювального ремонту ТЗ «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 , становить 158457,25 грн, матеріальний збиток, завданий власнику ТЗ «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при ДТП станом на 03.06.2023 складає 119 722,50 грн.

04.08.2023 ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс», на замовлення ПАТ СК «ІНТЕР - ПОЛІС», складено висновок №35681 про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу (а.с. 49-57, 118-120), згідно якого ринкова вартість аварійного (несправного) КТЗ «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 , на момент оцінки може складати 36 660,78 грн.

01.09.2023 ПрАТ СК «Інтер-поліс» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування по страховому акту №1783/9268/59/23 у розмірі 87061,72 грн, що підтверджується копією розрахунку по страховій справ №9268 (а.с. 52), та визнається сторонами у справі.

При вирішення даного спору суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі, а по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Ст. 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Ст. 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно із ч.1 , ч.2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст. 3 Закону №1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону №1961-ІV, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до п.п..9.1,9.2 ст. 9 Закону № 1961-IV, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1961-IV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно зі ст. 29 Закону №1961-IVу зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 30.1. ст. 30 Закону №1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Аналізуючи вищезазначені норми, встановлено, що виплата страхового відшкодування у зв`язку із шкодою, що пов`язана з пошкодженням транспортного засобу (ст. 29 Закону) та шкодою, що пов`язана з фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 30 Закону) - різні види відшкодування шкоди, що мають різний процес врегулювання події та розрахунку суми страхового відшкодування.

Відповідно до п. 33.1. ст. 33 Закону №1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Водночас згідно з п. 34.1., 34.2 ст. 34 Закону №1961-IVстраховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Як було зазначено вище у рішенні позивач 04.06.2023 повідомив ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» про дорожньо-транспортну пригоду та 09.06.2023ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» здійснило огляд пошкодженого транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 39) та визнається сторонами у справі.

Отже, відповідачем - ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» виконано вимоги пункту 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки на п`ятий день після отримання повідомлення про страховий випадок, аварійний комісар оглянув пошкоджений автомобіль за його місцезнаходженням для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, що підтверджується актом огляду колісного транспортного засобу від 09.06.2023, який підписаний позивачем ОСОБА_7 , власником автомобіля на час ДТП.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 24.10.2018 по справі №554/88/16-ц.

Згідно пункту 30.2. статті 30 Закону №1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Ст. 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Окрім того, згідно пункту 4.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159), за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТ3.

Згідно пункту 8.1. Методики, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТ3, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту

З метою визначення вартості транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди відповідач ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» звернувся до ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс», суб`єкта оціночної діяльності, який діє на підставі сертифікату №87/2023 та оцінку проведено ОСОБА_8 , яка має кваліфікацію оцінювача КТЗ.

Згідно звіту №35048 від 28.07.2023 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , складеного ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс» (а.с. 32-48, 101-117), ринкова вартість ТЗ «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 , до пошкодження становить 119722,50 грн, вартість відновлювального ремонту ТЗ «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 , становить 158457,25 грн, матеріальний збиток, завданий власнику ТЗ «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 119 722,50 грн.

Згідно висновку №35681 про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу, складеного ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс» (а.с. 49-57, 118-120), ринкова вартість аварійного (несправного) КТЗ «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 , на момент оцінки може складати 36 660,78 грн.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що у зв`язку з ігноруванням неодноразових його звернень, які він надсилав на електронну адресу страховій компанії, з метою отримання копій документів, які були складені аварійним комісаром, з метою отримання розрахунку суми страхового відшкодування, вимушений був звернутися до адвоката, який в свою чергу, задля визначення вартості матеріального збитку, завданого КТ3 внаслідок ДТП, звернувся до Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення транспортно-товарознавчої експертизи, про дату та час якої завчасно повідомив страхову компанію.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/124-23/8312-АВЧеркаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України В.О. Радзіховського, на замовлення позивача (а.с. 53-62), ринкова вартість автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 , до пошкодження складає 180873,50 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 212973,51 грн, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Chevrolet Aveo». д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, складає 180873,50 грн та визначена такою, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , більша за його ринкову вартість до ДТП.

Так, ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 30.01.2019 у справі №753/21303/16-ц.

Отже, згідно висновків експертних досліджень, судом встановлено факт фізичного знищення транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , а тому сума страхового відшкодування має бути розрахована з різниці вартості транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди

Представник відповідача - ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», заперечуючи позовні вимоги, зазначає, що складений висновок експерта на замовлення позивача не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки висновок є лише оцінкою пошкодженого майна, яка проведена судовим експертом, але аж ніяк судовою експертизою.

Однак, суд критично оцінює зазначене твердження, виходячи з наступного.

Нормами ст. 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик протягом 15 днів лише після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 неодноразово звертався до страхової компанії ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», з метою отримання копій документів, які були складені аварійним комісаром та з метою отримання розрахунку суми страхового відшкодування, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 22, 23), однак, вказані звернення були проігноровані відповідачем, у зв`язку із чим, позивач звернувся до Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення транспортно-товарознавчої експертизи.

Крім того, ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» належних та достатніх доказів досягнення згоди з потерпілою особою про розмір страхового відшкодування та здійснивши виплату такого відшкодування, до суду не надав.

Відповідно до ст. 7-1 закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Також, відповідно до п. 1.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998№ 53/5 підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи, реєстраційна картка або інший документ у випадках, передбачених законом. У письмовому зверненні (заяві) обов`язково зазначаються найменування або прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, що звертається, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. В інших випадках проводиться експертне дослідження, підставою для якого є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням (заявою) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються. Результати проведення експертиз та експертних досліджень викладаються у письмовому документі - висновку експерта.

Як вбачається зі змісту висновку експерта №СЕ-19/124-23/8312-АВ від 08.08.2023 Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, експертизу щодо вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, проведено на замовлення позивача кваліфікованим судовим експертом Радзіховським О.В., який має вищу товарознавчу освіту, з правом проведення автотоварознавчих експертиз (свідоцтво №16814 стаж роботи з 2022 року), відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 та який був обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, на підставі ст. 384, 385 КК України.

Крім того, слід зазначити, що позивач звернувшись до Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення транспортно-товарознавчої експертизи, завчасно повідомив страхову компанію про дату та час проведення експертизи, а саме огляду автомобіля, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 24).

Таким чином, судом враховується висновок №СЕ-19/124-23/8312-АВвід 08.08.2023 Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, який складений судовим експертом Радзіховським О.В., про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, та вважає його є належним та допустимим доказом вартості матеріального збитку.

Разом з тим, суд критично оцінює звіт №35048 від 28.07.2023 про визначення вартості матеріального збитку та висновок №35681 від 04.08.2023 про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу, що складені ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс», оскільки дані дослідження виконані суб`єктом оціночної діяльності, зокрема, спеціалістом ОСОБА_8 , а як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу» і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів, та визначення розміру страхового відшкодування при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003.

Оскільки, згідно висновку експерта №СЕ-19/124-23/8312-АВ від 08.08.2023 Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України В.О. Радзіховського ринкова вартість автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 , на момент пошкодження становить 180873,50 грн, але орієнтовна вартість автомобіля в пошкодженому стані не визначалася, суд дійшов висновку, щодо визначення даної вартості автомобіля в пошкодженому стані згідно формули, яка зазначена у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, у висновку №35681 від 04.08.2023, у звіті №35048 від 28.07.2023 та у висновку№СЕ-19/124-23/8312-АВ від 08.08.2023 за аналогією, але з урахуванням даних у висновку №СЕ-19/124-23/8312-АВ від 08.08.2023.

Отже, орієнтовна вартість автомобіля в пошкодженому стані визначена на підставі формули: С = Сср х (1+(Гк/100)-(Дз/100) Сдод, а саме С=144450,00х(1+8/100-15/100) - 88249,73 та складає 46088,77 грн, де 144450,00 грн це середньо ринкова вартість КТЗ, Гк коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ (8%), Дз процент додаткового збільшення ринкової вартості КТЗ (15%), Сдод додаткове збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ, яке визначається за формулою Сдод =Св1+Свр2 (Свр3 +ВТВ), де Свр3 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та становить 88249,73 грн, яка вираховувалась за формулою Свр = Ср+См+ Ссх(1-Ез), де Ез коефіцієнт фізичного зносу ТЗ, а саме Свр = 18365,00+16431,68 +178176,83х(1-0,7).

Розмір страхового відшкодування, розрахований відповідно до вимог статті 30 Закону №1961-IV і становить 134784,73 грн (180873,50 грн (вартість ТЗ до ДТП) 46088,77 грн (вартість ТЗ після ДТП)-0,00 грн (франшиза за Полісом №Е212085308).

01.09.2023 ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» виплатило ОСОБА_7 страхове відшкодування по страховому акту №1783/9268/59/23 в розмірі 87061,72 грн, яка складається з суми страхового відшкодування в розмірі 83061,72 грн та витрат на послуги евакуатора в розмірі 4000,00 грн, що підтверджується копією розрахунку страхового відшкодування (а.с. 52).

Відповідно до страхового полісу №Е212085308 цивільного-страхова відповідальність водія ( ОСОБА_2 ) транспортного засобу «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована страховиком ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на суму 160 000,00 грн. за шкоду заподіяну майну, тому, з відповідача АТ «СК «Країна» підлягає стягненню на користь позивача недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 51723,01 грн.

Щодо вимоги про стягнення витрат за проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 2 294,40 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1- ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Так, позивачем були понесенні витрати за проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 2294,40 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №0.0..1 від 26.07.2023 (а.с.65).

Представник відповідача - ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», заперечуючи проти стягнення вказаних витрат зазначає, що згідно п. 34.3 ст. 34 Закону №1961-IV потерпіла особа отримує право на самостійний вибір оцінювача тільки у разі якщо представник страховика не з`явився у визначений строк.

Так, відповідно до ст. 34.3, 34.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» звернувся до ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс», суб`єкта оціночної діяльності, зокрема, спеціаліста ОСОБА_8 , з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТ3 внаслідок ДТП, ще в липні 2023 року.

Водночас, ОСОБА_7 19.07.2023 звернувся до Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення транспортно-товарознавчої експертизи, оскільки, відповідач - ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» у порушення вимог ст. 36.2 Закону №1961-IV, не надав йому відповіді щодо визначеного розміру страхового відшкодування та проведених розрахунків.

При цьому суд звертає увагу на те, що визначення розміру страхового відшкодування при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» належних та достатніх доказів досягнення згоди з ОСОБА_7 про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, не надало, а позивач, у свою чергу, заперечив проти здійсненого розміру страхового відшкодування, звернувшись до суду та надав висновок експерта, який є належним та допустимим доказом у справі.

Отже, суд дійшов висновку про стягнення з ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на користь позивача витрат за проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 2 294,40 грн.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3ст. 23 ЦК України).

У ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

П. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц визначено, що визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Отже за змістом наведених правових норм обов`язковими умовами відповідальності за завдання майнової та моральної шкоди у деліктних зобов`язаннях є наявність таких складових: протиправна поведінка відповідача; настання шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина завдавача шкоди (у формах умислу або необережності), наявність якої у правовідносинах щодо відшкодування майнової шкоди презюмується. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідок такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», належних та достатніх доказів заподіяння йому моральних страждань поведінкою відповідача, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок дій відповідача, які полягають у затягуванні виплати страхового відшкодування, до суду не надав.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відмови у стягненні з ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» моральної шкоди на користь позивача у розмірі 20000,00 грн, адже, страхове відшкодування було виплачено у строки встановлені статтею 36 Закону №1961-IV.

Водночас, визначаючи розмір завданої неправомірними діями відповідача - ОСОБА_2 моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг душевних страждань позивача, яких він зазнав у зв`язку із знищенням належного йому транспортного засобу, тяжкість вимушених змін у його житті, оскільки автомобіль є необхідною річчю, якою користувався позивач, що спричинило порушення його нормальних життєвих зв`язків.

Отже, виходячи із засад розумності і справедливості, моральну шкоду, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача, суд визначає у розмірі 10000,00 грн.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

П. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц).

Представник позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надала: копію договору про надання правничої допомоги від 19.04.2024, копію додатку до договору про надання правничої допомоги від 19.04.2024, згідно якого позивачем було сплачено 5 000,00 грн. за надання консультацій та підготовки позовної заяви до суду, копію платіжної інструкції №0.0..1 від 01.10.2023, копію платіжної інструкції №0.0..1 від 23.10.2023, згідно яких позивачем сплачено 400,00 грн на підставі укладених договорів про надання правничої допомоги, тобто вартість послуг сплачених позивачем становить 5400,00 грн (а.с. 14-16, 63, 64).

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання, однак, від відповідача в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України не надійшла заява про необґрунтованість витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує правову позицію Верховного суду викладену у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19 та від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц, в яких зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Враховуючи вищезазначене, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, суд дійшов висновку, що представник позивача підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, оскільки розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у формі погодинної оплати та є визначеним в розмірі 5400,00 грн, який підлягає розподілу за результатами розгляду справи (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 28.12.2020 № 640/18402/19).

Також, позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн (а.с. 11).

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 1, ч. 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн, який позивач сплатив при подачі позову до суду та витрат на правову допомогу у розмірі 5400,00 грн та враховуючи, що позов задоволено частково, з Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ІНТЕР ПОЛІС» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 329,66 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1469,75 грн, всього 1799,41 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 302,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1350,00 грн, всього 1652,80 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 11, 15,16, 23, 979, 980, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 4, 12, 13, 76 82, 141, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ІНТЕР ПОЛІС» (, місцезнаходження: вулиця Володимирська, будинок 69, місто Київ, 01033), ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ІНТЕР ПОЛІС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 51723,01 грн та витрати пов`язані із проведенням транспортно товарознавчої експертизи у розмірі 2294,40 грн, всього 54017,41 грн (п`ятдесят чотири тисячі сімнадцять гривень 41 копійка).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ІНТЕР ПОЛІС» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 329,66 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1469,75 грн, всього 1799,41 грн (одна тисяча сімсот дев`яносто дев`ять гривень 41 копійка).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 302,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1350,00 грн, всього 1652,80 грн (одна тисяча шістсот п`ятдесят дві гривні 80 копійок).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повний текст рішення не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.11.2024, з урахуванням ч.3 ст. 124, ч.6 ст. 259 ЦПК України.

Суддя: О. В. Бондаренко