ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 вересня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/5503/23

Головуючий у першій інстанції Яременко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/266/24, № 22-ц/4823/267/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна

страхова компанія Оранта

третя особа: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Яременко І.В. від 31 жовтня 2023 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 06 листопада 2023 року, та на додаткове рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Яременко І.В. від 16 листопада 2023 року, місце ухвалення додаткового рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту додаткового рішення - 20 листопада 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ НАСК ОРАНТА, в якому просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 10 499 грн. 98 коп. та 2 294 грн. 21 коп. збитків, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Також позивач ставив питання про стягнення на його користь понесених ним по справі судових витрат. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що 16.10.2022 року у м.Чернігові, на перехресті з рухом по колу вул. Громадська-Козацька-Любецька сталась дорожньо-транспортна пригода за участю позивача, який керував транспортним засобом Honda Civic д.н.з. НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом VOLKSWAGEN В-3 д.н.з. НОМЕР_2 , з причіпом д.н.з. НОМЕР_3 . Позивач 16.10.2022 року о 15 год. 15 хв. на автомобілі Honda Civic д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул.Любецька у напрямку мікрорайону Масани, йому необхідно було на круговому русі з боку вул. Ріпкинської виконати лівий поворот, він змістив автомобіль ближче до середини дороги, переконавшись, що по колу транспортні засоби не рухаються, виїхав на ділянку з рухом по колу, щоб здійснити маневр повороту ліворуч, в цей час праворуч його автомобіль почав випереджати автомобіль VOLKSWAGEN В-3 д.н.з. НОМЕР_2 , з причіпом д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який здійснив маневр ліворуч, в результаті чого відбувся контакт лівого борту причіпа з правим переднім крилом, правою передньою фарою та переднім бампером автомобіля Honda Civic д.н.з. НОМЕР_1 . Після зіткнення позивач зупинив свій автомобіль, водій автомобіля VOLKSWAGEN В-3 д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом д.н.з. НОМЕР_3 продовжив рух і виїхав за межі перехрестя з круговим рухом на вул.Громадська та зупинився. Позивач викликав працівників поліції, які відразу прибули на місце ДТП. ОСОБА_2 визнав свою вину, тому було вирішено скласти повідомлення про ДТП (Європротокол), після чого позивач зателефонував за номером 102 та скасував виклик поліції. Цивільно-правова відповідальність щодо тягача ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ НАСК ОРАНТА. 17.10.2022 року відповідне повідомлення про ДТП (Європротокол) від 16.10.2022 року та інші документи, передбачені законодавством були надані до Чернігівської обласної дирекції ПАТ НАСК ОРАНТА. 21.10.2022 року був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу позивача. 09.11.2022 року страховиком позивачу було запропоновано ознайомитись із результатами розслідування страхового випадку та підписати Узгодження суми відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ (номер справи 81906), і на думку позивача, розмір матеріального збитку був значно заниженим, тому позивач відмовився від підписання Узгодження. За даних обставин, страхове відшкодування відповідач позивачу не виплачував. Після звернення позивача до органів, що контролюють страхову діяльність, він отримав повідомлення, що причиною для невиплати страхового відшкодування, є неподання позивачем заяви про виплату страхового відшкодування, хоча про необхідність подання такої заяви жоден представник відповідача не зазначав. Позивачем було отримано лист відповідача від 02.12.2022 року №09-026359, в якому відповідач посилався на обопільну вину обох учасників ДТП, при тому, що відповідне повідомлення про ДТП було подано виключно до відповідача та інші документи підтверджували вину саме ОСОБА_2 , відповідачем не було взято до уваги ту обставину, що на місці ДТП ОСОБА_2 добровільно сплатив франшизу, яка була передбачена його страховим полісом. 21.12.2022 року позивачем було подано заяву про страхове відшкодування, а 29.12.2022 року відповідачем було перераховано позивачу страхове відшкодування у розмірі 3 161 грн. 54 коп. У вимогах заявленого позову ОСОБА_1 не погоджується із позицією відповідача та сумою виплаченого страхового відшкодування, вважає, що зменшення страхового відшкодування за рахунок покладання відповідачем вини на обох учасників ДТП за наявності Європротоколу та безумовне визнання своєї вини одним із учасників ДТП, свідчить про вихід страховика за межі своїх повноважень, та, відповідно, зменшення суми відшкодування завданої шкоди в результаті ДТП на користь потерпілої особи. За доводами позивача, учасники ДТП спільно подали весь пакет документів та відповідне повідомлення про ДТП до відповідача. При цьому, ОСОБА_2 на час складання повідомлення та подання документів відповідачу, визнав свою вину та відшкодував позивачу розмір франшизи, передбачений його страховим полісом, таким чином, як вказує позивач, Європротокол від 16.10.2022 року є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим, завдана шкода підлягає відшкодуванню, а визнані сторонами обставини не підлягають доказуванню. Позивач не погодився із розміром виплаченого страхового відшкодування, і ним було замовлено висновок експерта за результатами проведення судової автотоварозначої експертизи, в порядку, передбаченому положеннями статті 106 ЦПК України, згідно якого розмір матеріальної шкоди, завданої при пошкодженні внаслідок ДТП 16.10.2022 року транспортного засобу Honda Civiс, д.р.н. НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 19 009 грн. 51 коп. Позивач вважає, що із врахуванням положень п.36.3 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з урахуванням зносу транспортного засобу, сплаченої франшизи та виплаченого страхового відшкодування, відповідачем безпідставно було не відшкодовано завдану шкоду в повному обсязі, а саме, 10 499 грн. 98 коп., яку ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму, сплачену ним за висновок експерта, у розмірі 2 294 грн. 21 коп. Позивач вказував, що відповідачем йому завдана моральна шкода, яка полягала у неможливості користуватись власним майном - транспортним засобом, необхідністю постійно звертатись до різних інстанцій, з метою відновлення порушеного права, оскільки відповідач постійно затягував виплату страхового відшкодування, своєчасно не роз`яснив необхідність подання заяви про виплату страхового відшкодування, постійно намагався вмовити позивача на підписання протиправного Узгодження суми страхового відшкодування, з метою протиправного зменшення його розміру. За доводами позивача, додаткові моральні страждання він отримав внаслідок заперечення відповідачем вини іншого учасника ДТП, з метою зменшення своєї відповідальності у відшкодуванні завданої шкоди, звинувативши позивача у порушенні правил дорожнього руху. Крім того, позивач зазначає, що він має малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку необхідно возити до лікаря, і відсутність транспортного засобу не дозволяла це робити, що зумовлювало необхідність докладання додаткових зусиль для пошуку транспортного засобу. Позивач вказував, що розмір грошової компенсації моральної шкоди в сумі 10 000 грн. є обґрунтованим та підлягає стягненню на його користь із відповідача. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 31.10.2023 року позов ОСОБА_1 до ПАТ НАСК ОРАНТА про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково. Судом стягнуто з ПАТ НАСК ОРАНТА на користь ОСОБА_1 , у відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (страхове відшкодування) в розмірі 5 661 грн. 54 коп. (п`ять тисяч шістсот шістдесят одна гривня п`ятдесят чотири копійки) та витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 475 грн. 08 коп. (чотириста сімдесят п`ять гривень вісім копійок). У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 , відмовлено.

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.11.2023 року заяву сторони позивача про відшкодування судових витрат, задоволено частково. Судом стягнуто з ПАТ НАСК ОРАНТА на користь ОСОБА_1 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Сагаля С.В. про відшкодування судових витрат, відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.10.2023 року та на додаткове рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.11.2023 року ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції від 31.10.2023 року, задовольнивши позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі. Також ОСОБА_1 просить змінити додаткове рішення суду першої інстанції від 16.11.2023 року, повністю задовольнивши вимоги заяви про відшкодування судових витрат. Апелянт також просить стягнути з відповідача на його користь всі понесені ним судові витрати. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 31.10.2023 року та додаткове рішення суду першої інстанції від 16.11.2023 року оскаржуються апелянтом в частині незадоволення вимог сторони позивача. Апелянт зазначає, що в іншій частині рішення судові рішення апелянтом не оскаржуються, в тому числі, щодо не стягнення моральної шкоди. За доводами апелянта, у оскаржуваних частинах судові рішення є незаконними, необґрунтованими, висновки частково не відповідають завданням цивільного судочинства та обставинам справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції цілком справедливо дійшов висновку, що відповідачем при розрахунку страхового відшкодування у даному випадку безпідставно розподілено відповідальність учасників ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 50%, що потягло за собою безпідставне зменшення страхового відшкодування позивачу на 50%. Проте, судом першої інстанції при розрахунку страхового відшкодування безпідставно було прийнято до уваги Звіт № 63-D/11/00 від 29.11.2022 року, складений оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, без ПДВ, становить 11 323 грн. 08 коп., який позивачем у даній справі не визнавався. У зв`язку із незгодою із розміром виплаченого страхового відшкодування, позивачем було замовлено висновок експерта за результатами проведення судової автотоварозначої експертизи, в порядку передбаченому положеннями статті 106 ЦПК України, згідно якого розмір матеріальної шкоди, завданої при пошкодженні внаслідок ДТП 16.10.2022 року транспортного засобу Honda Civiс, д.р.н. НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 19 009 грн. 51 коп. Згідно п.36.3 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додатну вартість (20%). В той же час, ПДВ нараховується виключно на вартість необхідних для ремонту матеріалів, яка згідно висновку експерта становить 8 975 грн. 43 коп. та вартість складників, що підлягають замін, які згідно висновку експерта складають 17 548 грн. 25 коп. (без урахування зносу). Таким чином, з урахуванням п.36.3 Закону (тобто за мінусом 20% ПДВ), з урахуванням зносу транспортного засобу, розмір страхового відшкодування, який підлягав виплаті позивачу, мав би становити: 4 769 грн. 60 коп. + (8 975 грн. 43 коп. - 20%) +(17 548 грн. 25 коп. х (1-0,70) - 20%) =16 161 грн. 52 коп. За доводами апелянта, відповідачем безпідставно було не відшкодовано завдану шкоду в повному обсязі, а саме, у розмірі: 16 161 грн. 52 коп. - 2 500 грн. (франшиза) - 3 161 грн. 54 коп. (виплачене страхове відшкодування) = 10 499 грн. 98 коп. Апелянт вказує, що вартість вищевказаного висновку експерта в розмірі 2 294 грн. 21 коп., є збитками позивача, у розумінні статті 22 ЦК України, і дана сума також має бути відшкодована відповідачем. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції безпідставно було прийнято взято Звіт № 63-D/11/00 від 29.11.2022 року, складений оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , який за своєю суттю є лише письмовим доказом, а не висновком експерта, при цьому, суд першої інстанції необґрунтовано відхилив наданий позивачем висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №1178/23-24 від 09.05.2023 року, який був виготовлений судовим експертом, а не оцінювачем (ФОП), в порядку, передбаченому статтею 106 ЦПК України, експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний висновок. Апелянт вважає, що саме висновок експерта №1178/23-24 від 09.05.2023 року є належним, достатнім, достовірним та допустимим доказом, у розумінні статей: 77-80 ЦПК України. В доводах апеляційної скарги апелянт звертає увагу, що ним оскаржується рішення суду першої інстанції від 31.10.2023 року, лише в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди. Також апелянтом оскаржується додаткове рішення суду першої інстанції від 16.11.2023 року, лише в частині часткового незадоволення вимог сторони позивача про стягнення судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції від 31.10.2023 року та додаткове рішення від 16.11.2023 року апелянтом не оскаржується, в тому числі, щодо нестягнення моральної шкоди. У апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 вказує, що очікує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За даних обставин, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 31.10.2023 року та додаткового рішення суду першої інстанції від 16.11.2023 року, у оскаржуваних апелянтом частинах. В інших неоскаржуваних апелянтом частинах, відповідно рішення суду першої інстанції від 31.10.2023 року та додаткове рішення суду першої інстанції від 16.11.2023 року, апеляційним судом не переглядаються.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПАТ НАСК ОРАНТА просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін рішення суду першої інстанції від 31.10.2023 року.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 31.10.2023 року та на додаткове рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.11.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ НАСК ОРАНТА про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа: ОСОБА_2 , за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

У клопотанні від 19.01.2024 року представник позивача - адвокат Прокоф`єв Б.І. просить проводити розгляд даної справи із повідомленням та викликом сторін у судове засідання.

З даного приводу необхідно зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, яка регламентує особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Частина перша статті 369 в редакції Закону № 3831-IX від 19.06.2024.

Згідно ч.3 статті 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання сторони позивача щодо проведення розгляду даної справи із повідомленням та викликом сторін у судове засідання, виходячи із положень ч.1, ч.3 статті 369 ЦПК України. Наведені стороною позивача доводи у клопотанні про виклик сторін спору у судове засідання, у контексті приписів ч.3 статті 369 ЦПК України, не є обставинами, які можуть бути підставою для розгляду даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, учасники даної справи обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 16.10.2022 року у м.Чернігові на перехресті з рухом по колу вул. Громадська-Козацька- Любецька сталась дорожньо-транспортна пригода за участю позивача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Honda Civic д.н.з. НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом VOLKSWAGEN В-3 д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Згідно полісу №АТ/2084611 від 15.07.2022 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди (16.10.2022 року) цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу VOLKSWAGEN В-3 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ НАСК Оранта (а.с.77).

Згідно полісу № АР/6642355 від 20.09.2022 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на момент дорожньо-транспортної пригоди (16.10.2022 року) цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Honda Civic д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ СТ Гарантія (а.с.16).

Водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було складено спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 16.10.2022 року о 15 годині 15 хвилин за їх участю (а.с.17).

Під час складання вказаного повідомлення про ДТП, водій ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди в повному обсязі та сплатив потерпілому ОСОБА_1 встановлену полісом №АТ/2084611 від 15.07.2022 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, франшизу в розмірі 2 500 грн., про що ОСОБА_1 надав розписку (а.с.18).

Водій ОСОБА_2 повідомив ПАТ НАСК Оранта про дорожньо-транспортну пригоду та настання страхового випадку, що підтверджується повідомленням про ДТП №299 від 17.10.2022 року, у якому вказано, що між учасниками ДТП проводились попередні розрахунки в сумі 2 500 грн., винуватцем ДТП вказано ОСОБА_2 (а.с. 81-82).

У письмових поясненнях щодо обставин ДТП, наданих водієм ОСОБА_2 голові правління ПАТ НАСК Оранта 24.10.2022 року, ОСОБА_2 повідомив: (…) Оскільки водій тр.з. Хонда не дотримувався швидкісного режиму, задля уникнення ДТП вважаю провину обопільною (а.с.83).

Начальником ЦКП Чернігівської ОД ПАТ НАСК Оранта Почкай В.М. 02.11.2022 року було затверджено рішення щодо розподілу відповідальності учасників ДТП між учасниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - 50% за кожним (а.с.84).

Запропоноване 09.11.2022 року Узгодження суми відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ в розмірі 5 355 грн. представником Чернігівської ОД ПАТ НАСК Оранта Почкай В.М., позивач ОСОБА_1 не погодив (а.с.22).

Згідно зі Звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №63-D/11/00 від 29.11.2022 року, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту КТЗ Honda Civic державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу, без ПДВ становить 11 323 грн. 08 коп. (а.с.88).

На підставі Звіту №63-D/11/00 від 29.11.2022 року, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , ПАТ НАСК Оранта 28.12.2022 року здійснено розрахунок страхового відшкодування, виходячи з вартості відновлювального ремонту КТЗ Honda Civic, державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу без ПДВ - 11 323,08 грн.; за мінусом франшизи - 2 500 грн.; у графі 34 розрахунку визначено підставу для зменшення розміру страхового відшкодування: без ПДВ, 50% - обопільна вина; сума страхового відшкодування складає 3 161 грн. 54 коп. (а.с.76).

29.12.2022 року ПАТ НАСК Оранта було сплачено страхове відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 3 161 грн. 54 коп. (а.с.30).

У зв`язку із незгодою з розміром завданого збитку, визначеного Звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №63-D/11/00 від 29.11.2022 року, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , позивачем було укладено договір №286/03-23 від 30.03.2023 року на проведення експертизи із Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, з метою визначення розміру завданого позивачу матеріального збитку (а.с.47-48 ). За умовами договору, вартість послуги з проведення експертизи складає 2 294 грн. 21 коп., і вказані кошти було сплачено позивачем згідно квитанції №51 від 14.04.2023 року (а.с.49).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 1178/23-24 від 09.05.2023 року, який був виготовлений судовим експертом ОСОБА_5 , на замовлення позивача, розмір матеріальної шкоди, завданої при пошкодженні внаслідок ДТП 16.10.2022 року транспортного засобу HONDA CIVIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2007 року випуску, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на 16.10.2022 року, який належить ОСОБА_1 , складає 19 009 грн. 51 коп. (а.с. 33-39). Експерте обстеження автомобіля проводилось судовим експертом за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача ПАТ НАСК Оранта. Матеріали справи містять в собі акт огляду колісного транспортного засобу від 02.05.2023 року, який був складений в присутності вказаних осіб (а.с.40-41, зворот).

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 31.10.2023 року, частково задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції, виходячи із сукупного аналізу п.22.1. статті 22, п.36.1, п. 36.2 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та досліджених доказів, зокрема, пояснень ОСОБА_2 , який стверджував у судовому засіданні, що саме він винен у ДТП, внаслідок недотримання ним безпечного інтервалу, та вказав на надання ним помилкових письмових пояснень щодо винуватості ОСОБА_1 , а також встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем - страховиком ПАТ НАСК Оранта при розрахунку страхового відшкодування у даному випадку безпідставно розподілено відповідальність учасників ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 50%, що потягло за собою безпідставне зменшення страхового відшкодування позивачу на 50%. При цьому, суд першої інстанції прийняв до уваги Звіт №63-D/11/00 від 29.11.2022, складений оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , згідно якого вартість відновлювального ремонту, з урахуванням зносу без ПДВ, становить 11 323 грн. 08 коп., факт сплати відповідачем ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 3 161 грн. 54 коп., факт сплати ОСОБА_1 ОСОБА_2 франшизи у розмірі 2 500 грн, у зв`язку з чим дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі: 11 323 грн. 08 коп. - 2 500 грн. - 3 161 грн. 54 коп. = 5 661 грн. 54 коп. Щодо вимог позивача про стягнення страхового відшкодування на підставі висновку експерта ОСОБА_5 № 1178/23-24 від 09.05.2023 року (а.с.33-45), суд першої інстанції зазначив, що звертаючись до суду, позивач не обґрунтовує необхідність замовлення ним висновку експерта ОСОБА_5 , та не вказує на недопустимість доказу, наданого страховою компанію на підтвердження правомірності визначення розміру страхового відшкодування. Суд першої інстанції вказав, що представник страховика оглянув пошкоджений транспортний засіб позивача у визначений законом строк та вчинив всі, передбачені законом дії, після отримання повідомлення про настання страхового випадку, і тому висновок №1178/23-24 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи за заявою адвоката Прокоф`єва Б.І. від 09.05.2023 року, судом першої інстанції не було прийнято до уваги. За даних обставин, оскільки позивач самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди, суд першої інстанції також дійшов висновку, що вимога про стягнення з ПАТ НАСК Оранта витрат, пов`язаних із проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 294 грн. 21 коп., є безпідставною та не підлягає задоволенню. Судом першої інстанції було відмовлено позивачу у задоволенні вимог заявленого позову, в частині стягнення моральної шкоди, оскільки страховиком на підставі статті 26-1 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодовується лише моральна шкода, заподіяна внаслідок ушкодження здоров`я. У вказаній частині рішення суду першої інстанції від 31.10.2023 року апелянтом не оскаржується, і тому, в силу приписів статті 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що рішення суду першої інстанції від 31.10.2023 року, у оскаржуваній апелянтом частині, є незаконним, необґрунтованим, таким, що частково не відповідає обставинам справи, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції цілком справедливо дійшов висновку, що відповідачем при розрахунку страхового відшкодування у даному випадку безпідставно розподілено відповідальність учасників ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 50%, що потягло за собою безпідставне зменшення страхового відшкодування позивачу на 50%. Проте, судом першої інстанції при розрахунку страхового відшкодування безпідставно було прийнято до уваги Звіт № 63-D/11/00 від 29.11.2022 року, складений оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, без ПДВ, становить 11 323 грн. 08 коп., який позивачем у даній справі не визнавався. У зв`язку із незгодою із розміром виплаченого страхового відшкодування, позивачем було замовлено висновок експерта за результатами проведення судової автотоварозначої експертизи, в порядку передбаченому положеннями статті 106 ЦПК України, згідно якого розмір матеріальної шкоди, завданої при пошкодженні внаслідок ДТП 16.10.2022 року транспортного засобу Honda Civiс, д.р.н. НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 19 009 грн. 51 коп. Згідно п.36.3 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додатну вартість (20 %). В той же час, ПДВ нараховується виключно на вартість необхідних для ремонту матеріалів, яка згідно висновку експерта становить 8 975 грн. 43 коп. та вартість складників, що підлягають замін, які згідно висновку експерта складають 17 548 грн. 25 коп. (без урахування зносу). Таким чином, з урахуванням п.36.3 Закону (тобто за мінусом 20% ПДВ), з урахуванням зносу транспортного засобу, розмір страхового відшкодування, який підлягав виплаті позивачу, мав би становити: 4 769 грн. 60 коп. + (8 975 грн. 43 коп. - 20%) +(17 548 грн. 25 коп. х (1-0,70) - 20 %) =16 161 грн. 52 коп. За доводами апелянта, відповідачем безпідставно було не відшкодовано завдану шкоду в повному обсязі, а саме, у розмірі: 16 161 грн. 52 коп. - 2 500 грн. (франшиза) - 3 161 грн. 54 коп. (виплачене страхове відшкодування) = 10 499 грн. 98 коп. Апелянт вказує, що вартість вищевказаного висновку експерта в розмірі 2 294 грн. 21 коп., є збитками позивача, у розумінні статті 22 ЦК України, і дана сума також має бути відшкодована відповідачем. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції безпідставно було прийнято взято Звіт № 63-D/11/00 від 29.11.2022 року, складений оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , який за своєю суттю є лише письмовим доказом, а не висновком експерта, при цьому, суд першої інстанції необґрунтовано відхилив наданий позивачем висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №1178/23-24 від 09.05.2023 року, який був виготовлений судовим експертом, а не оцінювачем (ФОП), в порядку, передбаченому статтею 106 ЦПК України, експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний висновок. Апелянт вважає, що саме висновок експерта №1178/23-24 від 09.05.2023 року є належним, достатнім, достовірним та допустимим доказом, у розумінні статей: 77-80 ЦПК України.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 статті 8 Закону України Про страхування, страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (стаття 990 ЦК України).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Положеннями статті 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.33.2 статті 33 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції, розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Підпунктом 33.1.4 п.33.1 статті 33 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно статті 34.2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до п.36.2. статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 16.10.2022 року у м.Чернігові на перехресті з рухом по колу вул. Громадська-Козацька- Любецька сталась дорожньо-транспортна пригода за участю позивача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Honda Civic д.н.з. НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом VOLKSWAGEN В-3 д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було складено спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 16.10.2022 року о 15 годині 15 хвилин за їх участю (а.с.17). Під час складання вказаного повідомлення про ДТП, водій ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди в повному обсязі та сплатив потерпілому ОСОБА_1 встановлену полісом №АТ/2084611 від 15.07.2022 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, франшизу в розмірі 2 500 грн., про що ОСОБА_1 надав розписку (а.с.18).

Згідно зі Звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №63-D/11/00 від 29.11.2022 року, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту КТЗ Honda Civic державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу, без ПДВ становить 11 323 грн. 08 коп. (а.с.88).

На підставі Звіту №63-D/11/00 від 29.11.2022 року, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , ПАТ НАСК Оранта 28.12.2022 року здійснено розрахунок страхового відшкодування, виходячи з вартості відновлювального ремонту КТЗ Honda Civic, державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу без ПДВ - 11 323,08 грн.; за мінусом франшизи - 2 500 грн.; у графі 34 розрахунку визначено підставу для зменшення розміру страхового відшкодування: без ПДВ, 50% - обопільна вина; сума страхового відшкодування складає 3 161 грн. 54 коп. (а.с.76). 29.12.2022 року ПАТ НАСК Оранта було сплачено страхове відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 3 161 грн. 54 коп. (а.с.30).

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 статті 76 ЦПК України).

Крім того, згідно з ч.2 статті 80 ЦПК України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19).

У справі встановлено, що 09.11.2022 року страховиком позивачу було запропоновано ознайомитись із результатами розслідування страхового випадку та підписати Узгодження суми відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ (номер справи 81906). Проте, на думку позивача, встановлений відповідачем розмір завданого позивачу матеріального збитку був значно заниженим, тому позивач відмовився від підписання Узгодження.

У зв`язку з незгодою із розміром завданого збитку, визначеного Звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №63-D/11/00 від 29.11.2022 року, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , позивачем було укладено договір №286/03-23 від 30.03.2023 року на проведення експертизи з Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України з метою визначення розміру заводного позивачу матеріального збитку (а.с.47-48 ). За умовами договору, вартість послуги з проведення експертизи складає 2 294 грн. 21 коп., які були сплачені позивачем, згідно квитанції № 51 від 14.04.2023 року (а.с.49).

Приписи статей: 76, 102-113 ЦПК України визначають висновок експерта, як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №1178/23-24 від 09.05.2023 року, який був виготовлений судовим експертом ОСОБА_5 на замовлення позивача, розмір матеріальної шкоди, завданої при пошкодженні внаслідок ДТП 16.10.2022 року транспортного засобу HONDA CIVIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2007 року випуску, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на 16.10.2022 року, який належить ОСОБА_1 , складає 19 009 грн. 51 коп. (а.с.33-39,зворот). Експерте обстеження автомобіля проводилось судовим експертом за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представника відповідача ПАТ НАСК Оранта. Зауважень щодо складеного експертом Акту огляду колісного транспортного засобу від 02.05.2023 року, який був складений у присутності вказаних осіб, не надходило (а.с.40-41, зворот).

Надаючи оцінку Звіту №63-D/11/00 від 29.11.2022 року, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , та висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №1178/23-24 від 09.05.2023 року, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що оцінювач ФОП ОСОБА_4 не є судовим експертом, при цьому, з урахуванням тієї обставини, що позивач не погодився із розміром завданого збитку, визначеного Звітом №63-D/11/00 від 29.11.2022 року та не підписав узгодження суми відшкодування, вказаний звіт не може бути належним та достатнім доказом, у розумінні приписів статей 77, 80 ЦПК України, який беззаперечно свідчив би про розмір завданої позивачу матеріальної шкоди.

Разом з тим, судовий експерт ОСОБА_5 має кваліфікацію судового експерта третього кваліфікаційного класу, відповідну кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2, що підтверджується матеріалами справи (а.с.33-33, зворот), і його висновок за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №1178/23-24 від 09.05.2023 року відповідає приписам ЦПК України. При цьому, сторона відповідача, ставлячи під сумнів даний висновок судового експерта, клопотання про призначення судом експертизи не ініціювала.

Враховуючи викладене вище, у контексті приписів норм права, які регулюють спірні правовідносини, та фактичних, документально підтверджених обставин справи, в ході апеляційного розгляду даної цивільної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції було безпідставно прийнято до уваги Звіт №63-D/11/00 від 29.11.2022 року, складений оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , який за своєю суттю є лише письмовим доказом, а не висновком експерта, при цьому, суд першої інстанції необґрунтовано відхилив наданий позивачем висновок судового експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №1178/23-24 від 09.05.2023 року, який був виготовлений судовим експертом, а не оцінювачем (ФОП) в порядку, передбаченому статтею 106 ЦПК України. При цьому, судовий експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, і тому саме висновок експерта №1178/23-24 від 09.05.2023 року є належним, достатнім, достовірним та допустимим доказом, у розумінні приписів статей 77-80 ЦПК України.

Як вбачається із висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №1178/23-24 від 09.05.2023 року, розмір матеріальної шкоди, завданої при пошкодженні внаслідок ДТП 16.10.2022 року транспортного засобу Honda Civiс, д.р.н. НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 19 009 грн. 51 коп. Згідно положень п.36.3 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додатну вартість (20%). В той же час, ПДВ нараховується виключно на вартість необхідних для ремонту матеріалів, яка згідно висновку експерта, становить 8 975 грн. 43 коп. та вартість складників, що підлягають замін, яка згідно висновку експерта, складає 17 548 грн. 25 коп. (без урахування зносу). Таким чином, з урахуванням п.36.3 вказаного вище Закону (тобто, за мінусом 20% ПДВ), з урахуванням зносу транспортного засобу, розмір страхового відшкодування, який підлягав виплаті позивачу, мав становити: 4 769 грн. 60 коп. + (8 975 грн. 43 коп. - 20%) + (17 548 грн. 25 коп. х (1-0,70) - 20 %) = 16 161 грн. 52 коп.

За даних обставин, апеляційний суд вважає, що сума завданої позивачу внаслідок ДТП матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 16 161 грн. 52 коп. - 2 500 грн. (франшиза) - 3 161 грн. 54 коп. (виплачене страхове відшкодування) = 10 499 грн. 98 коп. Крім того, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають документально підтверджені понесені ним витрати зі сплати вартості висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №1178/23-24 від 09.05.2023 року в розмірі 2 294 грн. 21 коп. (а.с.47-49), що є збитками, у розумінні приписів статті 22 ЦК України.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги поданої апеляційної скарги, в частині оскарження рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.10.2023 року підлягають задоволенню, і відповідно, рішення суду першої інстанції від 31.10.2023 року в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат - підлягає зміні. У зв`язку із даними обставинами, другий абзац резолютивної частини рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.10.2023 року необхідно викласти у наступній редакції:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта на користь ОСОБА_1 : 10 499 (десять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять тисяч) грн. 98 коп., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою; 2 294 (дві тисячі двісті дев`яносто чотири) грн. 21 коп., в рахунок відшкодування понесених витрат зі сплати вартості висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №1178/23-24 від 09.05.2023 року; 1 202 (одна тисяча двісті дві) грн. 43 коп., в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

В частині відмови у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову про стягнення моральної шкоди, рішення суду першої інстанції від 31.10.2023 року, апелянтом не оскаржується. За даних обставин, на підставі положень ч.1 статті 367 ЦПК України, у неоскаржуваній апелянтом частині, рішення суду першої інстанції від 31.10.2023 року апеляційним судом не переглядається.

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.11.2023 року заяву сторони позивача про відшкодування судових витрат, задоволено частково. Судом стягнуто з ПАТ НАСК ОРАНТА на користь ОСОБА_1 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Сагаля С.В. про відшкодування судових витрат, відмовлено.

Частково задовольняючи вимоги поданої заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції, із врахуванням часткового задоволення вимог заявленого позову, а також складності справи, ціни позову, обсягу наданих та виконаних робіт, принципу розумності та справедливості, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджених понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 3 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити додаткове рішення суду першої інстанції від 16.11.2023 року, задовольнивши вимоги заяви сторони позивача про відшкодування судових витрат в повному обсязі. Апелянт звертає увагу, що ним оскаржується додаткове рішення суду першої інстанції від 16.11.2023 року, лише в частині часткового незадоволення вимог сторони позивача про стягнення судових витрат. В іншій частині додаткове рішення суду першої інстанції від 16.11.2023 року апелянтом не оскаржується.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно положень ч.1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України регламентовано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі наведеного, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1)їх дійсність; 2)необхідність; 3)розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей: 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі, і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін, без відповідних дій з боку такої сторони.

Вказаний висновок щодо застосування норм права наведено у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі №750/2055/20, провадження №14-16723св20.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при визначенні суми відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява №19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (п.268).

Як вбачається із матеріалів справи, 06.11.2023 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн., надавши на підтвердження понесення вказаних витрат відповідні документи (а.с. 137-144), які є належними доказами, у розумінні приписів статті 137 ЦПК України, понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у даній справі.

16.11.2023 року (а.с.151) стороною відповідача до суду першої інстанції було подано письмові пояснення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, із зазначенням відповідних доводів сторони відповідача щодо необгрунтованості, неспівмірності та непропорційності витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Приймаючи до уваги, що апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 31.10.2023 року, то у відповідності із статтею 137, ч.13 статті 141 ЦПК України, з урахуванням доводів сторони відповідача щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд вважає за необхідне змінити додаткове рішення суду першої інстанції від 16.11.2024 року, яким було проведено розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами. При цьому, понесені позивачем документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу (а.с.140-143), підлягають частковому відшкодуванню, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, 56%, а також із врахуванням доводів сторони відповідача щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. За даних обставин, апеляційний суд вважає, що стягненню із відповідача на користь позивача, в рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, підлягає 7 000 грн. На думку апеляційного суду, даний розмір відшкодування узгоджується із засадами виваженості, пропорційності, розумності, співмірності та справедливості.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 , в частині оскарження додаткового рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.11.2023 року, підлягають частковому задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції від 16.11.2023 року - підлягає зміні, у зв`язку з чим другий абзац резолютивної частини додаткового рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.11.2023 року необхідно викласти у наступній редакції:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта на користь ОСОБА_1 7 000 (сім тисяч) грн., в рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення додаткове рішення суду першої інстанції від 16.11.2023 року, підлягає залишенню без змін.

На підставі приписів статті 141 ЦПК України, враховуючи задоволення апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.10.2023 року в повному обсязі, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта на користь ОСОБА_1 1 610 (одна тисяча шістсот десять) грн. 40 коп., в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.160).

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 31 жовтня 2023 року - змінити, виклавши другий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта на користь ОСОБА_1 : 10 499 (десять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять тисяч) грн. 98 коп., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою; 2 294 (дві тисячі двісті дев`яносто чотири) грн. 21 коп., в рахунок відшкодування понесених витрат зі сплати вартості висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №1178/23-24 від 09.05.2023 року; 1 202 (одна тисяча двісті дві) грн. 43 коп., в рахунок відшкодування понесених витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

Додаткове рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16 листопада 2023 року - змінити, виклавши другий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта на користь ОСОБА_1 7 000 (сім тисяч) грн., в рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

В іншій частині додаткове рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16 листопада 2023 року, залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта на користь ОСОБА_1 1 610 (одна тисяча шістсот десять) грн. 40 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 03.09.2024 року.

Головуючий: Судді: