Дата документу 22.01.2024
Справа № 501/3462/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача Акціонерного товариства «ПРАВЕКС-БАНК»

третя особа: приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Слаєва Раїса Каримівна

предмет та підстави позову: про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, про визнання права власності в порядку спадкування, про визнання іпотечного договору припиненого та скасування запису про заборону та запису про іпотеку,

учасники справи не з`явились

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 04.09.2023 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «ПРАВЕКС-БАНК» (третя особа: приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Слаєва Раїса Каримівна) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, про визнання права власності в порядку спадкування, про визнання іпотечного договору припиненого та скасування запису про заборону та запису про іпотеку, згідно якого просить суд:

- визнати припиненим Іпотечний договір № ВКА 41 від 06.11.2007, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С. від 06.11.2007;

- визнати припиненим Договір про внесення змін № ВМІ 46 від 24.07.2009 до Іпотечного договору №ВКА 41 від 06.11.2007, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С. за реєстраційним №2075;

- скасувати запис про заборону на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження: 5975426): зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яка внесений на підставі Іпотечного № ВКА 41 від 06.11.2007, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С. на квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасувати запис про іпотеку (реєстраційний номер обтяження: 5974339), зареєстровану в Державному реєстрі іпотек 24.07.2009 на підставі Договору про внесення змін до Іпотечного договору №ВМІ 46 від 24.07.2009 за реєстраційним №2075, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Стрижак Н.С. на квартиру АДРЕСА_1 ;

- надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком в три місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили.

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 30,9 кв.м., житловою площею 16,1 кв.м..

Позов обґрунтовано тим, що 06 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» укладено кредитний договір №3236-002/07, згідно якого Банк надав ОСОБА_2 для споживчих цілей кредит в іноземній валюті в розмірі 49500 доларів США на строк до 06 листопада 2020 року зі сплатою 11,3% річних за користування кредитними коштами.

За умовами кредитного договору боржник мав погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення рівними частками в сумі 317,00 доларів США щомісячно до 10 числа наступного місяця, а також щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом. В послідуючому між позивачем так боржником укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №3236-002/07 від 06.11.2007, згідно якого було змінено розмір щомісячного платежу по погашенню заборгованості і строк.

На забезпечення виконання боржником зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки №3236-002/07 від 02.11.2007, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язалась нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №3236-002/07.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05.12.2017 визнано припиненою поруку за договором поруки від 02.11.2007 укладеного між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс Банк».

Постановою апеляційного суду від 04.10.2018 рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05.12.2017 в частині відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Позивачка вказує в позові, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому зобов`язання за кредитним договором припинилися в результаті смерті боржника, а порука припинилася на підставі ч.4 ст.559 ЦК України.

Крім того, позивачка стверджує в позові, що між АКІБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 24.07.2009 укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №3236-002/07 від 06.11.2007, яким внесено зміни щодо графіку погашення кредиту.

Між ОСОБА_2 та АКІБ «ПРАВЕКС-БАНК» 06.11.2007 укладено Договір іпотеки №3236-002/07, згідно якого ОСОБА_2 , як іпотекодавець, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором №3236-002/07, передала в іпотеку свою квартиру АДРЕСА_1 .

Також, у позові вказано, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно.

Позивачка вказує, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері за законом спадкування за правом представлення, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, крім неї не має. Позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою щодо отримання спадщини.

Втім, відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Слаєвої Р.К. від 25.07.2023 №169/01-16 в оформленні спадкової справи їй відмовлено. Відмова мотивована тим, що строк для прийняття спадщини пропущений, через що позивачу рекомендовано звернутись до суду.

На підставі викладеного, позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача 05.12.2023 надав до суду відзив на позов (а.с.59-68, 100-104), просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що:

- припинення кредитного договору є неможливим унаслідок закінчення строку дії кредитного договору, унаслідок виконання зобов`язань за кредитним договором або унаслідок визнання кредитного договору припиненим за рішенням суду.

Строк дії кредитного договору не встановлений. Станом на сьогоднішній день зобов`язання за кредитним договором не виконані, кредитний договір не розірваний, не визнаний судом недійсним, зобов`язання за кредитним договором не припинені.

- жодна з передбачених ЗУ «Про іпотеку» обставин для припинення іпотеки не наступила;

- особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

- обов`язок погашення заборгованості за кредитним договором не припиняється і спадкується його спадкоємцями.

- позивач фактично користується квартирою АДРЕСА_1 без достатніх правових підстав, що підтверджується адресою проживання, зазначеною у позові.

- позивач не прийняв спадщину та відповідно не набув права спадкоємця на спадкове майно.

- строк для прийняття спадщини сплив 19.11.2015, причини пропуску встановленого для прийняття спадщини позивачем взагалі не зазначено.

- позивач маючи намір прийняти спадщину, але ухилитись від виконання зобов`язань Спадкодавця, умисно, без поважних причин, зволікав з подачею заяви про прийняття спадщини.

- позивачем при заявленні вимоги про визнання права власності невірно обрано спосіб захисту, тощо.

Сторони були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явились.

Позивач у позові просив суд розгляд справи проводити без його участі.

Третя особа - приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Слаєва Р.К. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.34).

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 04.09.2023 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.27).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду від 08.09.2023 відкрито провадження у справі (а.с.33 т.30).

Ухвалами Іллічівського міського суду від 04.12.2023, від 14.12.2023 в задоволенні клопотань представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференці відмовлено (а.с.51-52, 148-149).

Окремо суд звертає увагу щодо участі в судових засіданнях відповідача, його представника, його викликів (повідомлень) в судові засідання, тощо.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

В матеріалах справи містяться докази, в яких представник відповідача належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду справи, повідомлення здійснювалось з дотриманням процесуального законодавства (а.с.40, 42-43, 136, 137, 154).

Разом з тим, представник відповідача в судові засідання не з'являвся, що не перешкоджає продовженню розгляду справи без його участі на підставі доказів, наявних в матеріалах даної цивільної справи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст.ст.13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд звертає увагу, що провадження в цій справі відкрито ще 08.09.2023 (існує тривалий розгляд справи), тому з метою уникнення порушень вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна та яка гарантує кожному учаснику процесу право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, суд дійшов до висновку про продовження розгляду справи без участі сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах даної цивільної справи.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 06 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» укладено кредитний договір №3236-002/07, згідно якого Банк надав ОСОБА_2 для споживчих цілей кредит в іноземній валюті в розмірі 49500 доларів США на строк до 06 листопада 2020 року зі сплатою 11,3% річних за користування кредитними коштами (а.с.69-74, 105-117).

За умовами кредитного договору боржник мав погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення рівними частками в сумі 317,00 доларів США щомісячно до 10 числа наступного місяця, а також щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 24.07.2009 укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №3236-002/07 від 06.11.2007, згідно якого було змінено розмір щомісячного платежу по погашенню заборгованості і строк (а.с.82-86, 118-122).

Між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 12.05.2010 укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №3236-002/07 від 06.11.2007, згідно якого змінено відсоткову ставку за користування кредитом (а.с.87-94, 123-130).

На забезпечення виконання боржником зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки №3236-002/07 від 02.11.2007, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язалась нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №3236-002/07.

Між ОСОБА_2 та АКІБ «ПРАВЕКС-БАНК» 06.11.2007 укладено Договір іпотеки №3236-002/07, згідно якого ОСОБА_2 , як іпотекодавець, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором №3236-002/07 передала в іпотеку свою квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05.12.2017 визнано припиненою поруку за договором поруки від 02.11.2007 укладеного між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс Банк» (а.с.18-20).

Постановою апеляційного суду від 04.10.2018 рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05.12.2017 в частині відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с.21-23).

Згідно мотивуючої частини Постанови апеляційного суду від 04.10.2018 встановлено, що:

«Судом встановлено, що 06.11.2007 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №3236-002/07, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_2 для споживчих цілей кредит в іноземній валюті на загальну суму 49500 доларів США, на строк до 06 листопада 2020 року зі сплатою 11,3% річних за користування кредитними коштами.

02.11.2007 року між АКІБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №3236-002/07р, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_2

24.07.2009 року між АКІБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №3236-002/07 від 06 листопада 2007 року, яким було внесено зміни щодо графіку погашення кредиту.

06.11.2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ «ПРАВЕКС-БАНК» укладено Договір іпотеки №3236-002/07, згідно якого ОСОБА_2 , як іпотекодавець, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором №3236-002/07р, передала в іпотеку свою квартиру АДРЕСА_1 .

24.07.2009 року між АКІБ «ПРАВЕКС-БАНК» і ОСОБА_2 укладено договір внесення змін та доповнень до вказаного договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Стрижак Н.С. 06 листопада 2007 року за №7417.

12.05.2010 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №3236-002/07 від 06 листопада 2007 року, яким було внесено зміни щодо погашення заборгованості.

Звертаючись з позовом до суду Банк посилався на те, що станом на 28.05.2015 року за вказаним кредитним договором утворилася заборгованість на загальну суму 89 095,87 доларів США, з яких: сума кредиту 44 727,00 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту 9 851,78 доларів США, відсотки 22 549,26 доларів США та пеня за несвоєчасне погашення відсотків 11 957,83 доларів США відповідно розрахунку заборгованості.

10.12.2015 року «Правекс-Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з позичальника та поручителя та просив солідарно стягнути з відповідачів заборгованість на загальну суму 67 276,26 доларів США, яка складається з суми кредиту 44 727,00 доларів США та процентів 22 549,26 доларів США/.

Відповідач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 20.05.2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.05.2018 року витребувано з Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області інформацію стосовно відкриття спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_2 .

Відповідно до відповіді Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області за № 921/01-16 від 07.06.2018 року спадкова справа до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 не відкривалась.

Матеріали справи не містять докази того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 .

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.10.2018 року провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «КБ «Правекс -Банк» закрито.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції посилався на те, що з останнього платежу здійсненого ОСОБА_2 до звернення Банком з позовом до поручителя пройшло більше 4 років, а тому Банк пропустив шестимісячний строк , що свідчить про припинення поруки, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України.

Проте, з такими висновками повністю погодитися не можна.

У задоволенні позовних вимог Банку до ОСОБА_1 слід відмовити з інших підстав, оскільки порука припинилася зі смертю боржника ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно договору поруки поручитель, відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

Відповідно до ст.564 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник.

Відповідно до ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимогу до поручителя.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до п.4.1 договору поруки №3236-002/07Р від 02.11.2007 року, договір поруки набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 06.11.2023 року.

Таким чином, сторони при укладенні договору поруки визначили строк дії поруки ОСОБА_1 .

Оскільки ОСОБА_2 вчинила останній платіж 30.06.2011 року, тому порука припинена лише в частині заборгованості, яка існувала станом на 30.12.2011 року.

Проте, відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Підстави припинення іпотеки визначено ст.17 Закону України "Про іпотеку", зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання.

Таким чином, з 19.05.2015 порука ОСОБА_1 за договором поруки №3236-002/07р від 02.11.2007 року припинилася взагалі, а тому на час звернення Банком до суду 10.12.2015 року з позовом до ОСОБА_1 , правових підстав нести солідарну відповідальність перед Банком відповідач ОСОБА_1 не мала».

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.10.2018 року провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_2 закрито (а.с.24-25).

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою щодо отримання спадщини.

Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Слаєвої Р.К. від 25.07.2023 №169/01-16 в оформленні спадкової справи їй відмовлено. Відмова мотивована тим, що строк для прийняття спадщини пропущений, через що позивачу рекомендовано звернутись до суду за продовженням строку та визнанням права власності на спадкове майно (а.с.15).

На підставі договору Іпотеки до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна 06.11.2007 приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С. внесено запис щодо іпотеки (реєстраційний номер 5974339) та запис щодо обтяження (реєстраційний номер 5975426) (а.с.17).

ІV. Оцінка Суду.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, що Постановою апеляційного суду від 04.10.2018: "... 19.05.2015 порука ОСОБА_1 за договором поруки №3236-002/07р від 02.11.2007 року припинилася взагалі».

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.10.2018 року провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_2 закрито у звязку зі смертю боржника (а.с.24-25).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що факт пропущення ПАТ «КБ «Правекс Банк» преклюзивних строків пред`явлення вимоги до спадкоємця ОСОБА_1 по Договору поруки №3236-002/07 по кредитному договору №3236-002/07 від 06.11.2007 є обставиною, яка не доказується при розгляді даної справи.

Згідно ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Сплив визначених ст.1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань (припинення його цивільного права).

Вказані висновки викладені в п.62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №522/407/15-ц та п.69.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі 520/7281/15-ц.

Постановою апеляційного суду від 04.10.2018 (а.с.21-23), встановлено, що відповідно до відповіді Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області за №921/01-16 від 07.06.2018 року спадкова справа до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 не відкривалась.

Не надано таких доказів суду під час розгляду даної цивільної справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що у зв`язку із пропущенням ПАТ «КБ «Правекс Банк» преклюзивних строків пред`явлення вимоги до нотаріальної контори та до позивача, як спадкоємця боржника ОСОБА_2 про погашення заборгованості по кредитному договору №3236-002/07, від 06.11.2007, кредитні зобов`язання, які забезпечені іпотечним договором №ВКА 41 від 06.11.2007, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С. від 06.11.2007 є припиненими.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.17-18):

- запис про заборону на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 . (реєстраційний номер обтяження: 5975426): зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який внесений на підставі Іпотечного №ВКА 41 від 06.11.2007, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С.;

- запис про іпотеку (реєстраційний номер обтяження: 5974339) зареєстрований в Державному реєстрі іпотек 24.07.2009 на підставі Договору про внесення змін до Іпотечного договору № ВМІ 46 від 24.07.2009 за реєстраційним №2075, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Стрижак Н.С.

Згідно ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно п.1 ч.1 ст.593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Згідно ч.1 ст.17 ЗУ «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 3 ЗУ «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється з інших підстав, передбачених цим Законом.

З аналізу наведених норм Закону України «Про іпотеку» вбачається, що відсутність предмета іпотеки після укладення договору іпотеки свідчить про її припинення, оскільки іпотека не може існувати без предмета іпотеки, так як це нерозривно пов`язані обставини.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про те, що іпотека за іпотечним договором № ВКА 41 від 06.11.2007 та похідна вимога про припинення Договору про внесення змін №ВМІ 46 від 24.07.2009 до Іпотечного договору № ВКА 41 від 06.11.2007, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С. за реєстраційним № 2075 є припиненими.

Суд звертає увагу, що у даному випадку право спадкоємців боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку прямо встановлено законом, зокрема, положеннями ст.1281 ЦК України, яка встановлювала преклюзивний річний строк для пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, та який був пропущений відповідачем.

В частині вимог про скасування запису про заборону на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження: 5975426), запису про іпотеку (реєстраційний номер обтяження: 5974339), суд керується наступним.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Пунктом 1 частини 2 статті 27 Закону визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

Припинення обтяження щодо належного позивачу нерухомого майна є правовою підставою державному реєстратору для скасування запису про державну реєстрацію відповідного обтяження.

Судом ухвалено рішення про визнання припиненим іпотечного договору, тобто обтяження нерухомого майна є підставою для припинення обтяження нерухомого майна.

Згідно зі статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з п.5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема, кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.

Пунктом 6.1 Глави 15 Розділу ІІ Порядку встановлено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Отже законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна.

Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи.

При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання пункту 6.1. Глави 15 Розділу ІІ Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тобто у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки.

Відповідно до статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою щодо отримання спадщини.

Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Слаєвої Р.К. від 25.07.2023 №169/01-16 в оформленні спадкової справи їй відмовлено (а.с.15).

Враховуючи наведене та наявність спору між сторонами, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про припинення записів про заборону та іпотеку на нерухоме майно, оскільки внесення відповідних змін до вказаних Реєстрів щодо припинення обтяження є повноваженнями нотаріуса, до якого позивач звертався, тому такі позовні вимоги є ефективним способом захисту порушеного права позивача.

Разом з тим, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні вимог про наданні позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , з наступних підстав.

Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття.

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Частина третя статті 1272ЦК України може застосовуватись, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Рішення обґрунтовуєтьси лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі№ 592/18695/18, провадження № 61-13558св19.

У даній справі суд установив, що мати позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13).

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.12), копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 30.06.2004 (а.с.14).

Відтак, останнім днем строку прийняття спадщини для позивача як спадкоємця першої черги після смерті своєї матері було 06.12.2015.

Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Слаєвої Р.К. від 25.07.2023 №169/01-16 в оформленні спадкової справи їй відмовлено. Відмова мотивована тим, що строк для прийняття спадщини пропущений, через що позивачу рекомендовано звернутись до суду за продовженням строку та визнанням права власності на спадкове майно (а.с.15).

Доказів того, що у позивача існували будь-які перешкоди та труднощі для звернення до нотаріуса у встановлені законом строки для складання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її матері, матеріали справи не місять.

Тому, вказані обставини не можуть бути підставою для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Ураховуючи наведене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог в цій частині.

В частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , суд керується наступним.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

На день смерті ОСОБА_2 станом на 19.05.2015 - дату її смерті, інформація щодо її реєстрації на території Чорноморської міської ради відсутня, що підтверджується копією довідки (а.с.16). Інших зареєстрованих та проживаючих осіб за цією адресою не було.

Представник відповідача вказує у відзиві, що позивач фактично користується квартирою АДРЕСА_1 без достатніх правових підстав, що підтверджується адресою проживання, зазначеною у позові.

В якості документів, що підтверджують право власності померлої ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_3 позивачем надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.17).

З наведеного випливає, що ОСОБА_1 прийняла спадщину ОСОБА_2 в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом шести місяців не заявив про відмову від неї.

Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Слаєвої Р.К. від 25.07.2023 №169/01-16 в оформленні спадкової справи їй відмовлено. Відмова мотивована тим, що строк для прийняття спадщини пропущений, через що позивачу рекомендовано звернутись до суду за продовженням строку та визнанням права власності на спадкове майно (а.с.15).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи те, що позивач надала суду копію листа нотаріуса про неможливість отримання у органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, з приводу якого порушено спір, а також, що факт належності спадкодавцю позивача нерухомого майна у виді квартири АДРЕСА_1 , ніким не оспорено, не спростовано та не скасовано на час розгляду справи, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПРАВЕКС-БАНК» (третя особа: приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Слаєва Раїса Каримівна) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, про визнання права власності в порядку спадкування, про визнання іпотечного договору припиненого та скасування запису про заборону та запису про іпотеку задовольнити частково.

Визнати припиненим Іпотечний договір №ВКА 41 від 06.11.2007, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С. від 06.11.2007.

Визнати припиненим Договір про внесення змін №ВМІ 46 від 24.07.2009 до Іпотечного договору №ВКА 41 від 06.11.2007, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С. за реєстраційним № 2075.

Скасувати запис про заборону на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження: 5975426): зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яка була внесена на підставі Іпотечного № ВКА 41 від 06.11.2007, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С. на квартиру АДРЕСА_1 .

Скасувати запис про іпотеку (реєстраційний номер обтяження: 5974339), зареєстровану в Державному реєстрі іпотек 24.07.2009 на підставі Договору про внесення змін до Іпотечного договору №ВМІ 46 від 24.07.2009 за реєстраційним №2075, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Стрижак Н.С. на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 30,9 кв.м., житловою площею 16,1 кв.м.;

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 3220,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко