Провадження № 2/522/6784/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До суду 28.08.2024 року надійшов позов ОСОБА_1 , який подано адвокатом Рабзі Олександром Юхимовичем, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Матеріали справи суддя отримала 29.08.2024 року.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 762012 від 30.08.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 26.10.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали позову, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суддя дійшов до наступних висновків.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Під «судом» у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Фраза «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Цей орган має бути встановлений законом - суд утворений безпосередньо на підставі закону; суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції; суд діє в законному складі.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «суд» має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів, адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений леґітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Отже, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Тобто, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 762012 від 30.08.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 26.10.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Приморського району м. Одеси.

У позові представник позивача посилається на ч. 2 ст. 28 ЦПК України, а саме, що за домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Між тим до позову представником позивача не додано вищевказаної домовленості подружжя щодо розгляду даної справи за місцем проживання чи перебування саме позивача.

Отже, суд вбачає, що у даному випадку спір має розглядатись судом за правилами загальної підсудності згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Таким чином, суд вбачає, що позов не підсудний Приморському районному суду м. Одеси.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Статтею 376 ЦПК України передбачені підстави для скасування судового рішення повністю або часткова, п.1 ч.3 даної статті передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Вулиця Дніпровська набережна, 14-б у м. Києві, де зареєстрована відповідачка, територіально відноситься до Дарницького районного суду м. Києва.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Приморського районного суду м. Одеси, а позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає передачі для розгляду за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Керуючись ст. 27, п. 1 ч. 1 ст. 31, ст.ст. 258-260, 354 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 передати на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва (02068, м. Київ, вул. Кошица, 5-а).

Ухвала суду набирає законної сили із моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Домусчі Л.В.