Справа №521/353/24
Провадження №2/521/2467/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Після зменшення розміру позовних вимог позивач остаточно просила: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 37 982,02 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля RENAULT CAPTUR, державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталася 01.09.2023 р. та сумою страхового відшкодування, що підлягає стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО», в розмірі 30 014,11 грн., величину втрати товарної вартості автомобіля RENAULT CAPTUR, державний помер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 01.09.2023 р. в розмірі 9 675,40 грн., моральної шкоди в сумі 25 000,00 грн.,

вартість послуг ФОП ОСОБА_3 щодо оцінки автомобіля RENAULT CAPTUR, реєстраційний помер НОМЕР_1 , в загальному розмірі 3 500,00 грн. Стягнути з ОСОБА_2 всі судові витрати.

Позов обґрунтований наступними обставинами. 01 вересня 2023 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyundai Accent», державний номерний знак: НОМЕР_2 , допустив зіткнення з автомобілем «Renault Captur», державний номер: НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач є власником пошкодженого при ДТП автомобіля «Renault Captur», державний номер: НОМЕР_1 . Власником автомобіля «Hyundai Accent», державний номер: НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» на підставі полісу ЕР № 212352158.

Згідно Висновку судового експерта 40/23-Е від 09 жовтня 2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля RENAULT CAPTUR, державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 01.09.2023р. складає: 196 489,51 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT CAPTUR, державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 01.09.2023 року складає: 186 814,11 грн. 01 квітня 2024 року ТДВ «СК «КРЕДО» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 118 817, 89 грн., розмір якого було встановлено на підставі звіту № 1412-09-23 про оцінку колісного транспортного засобу.

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначає, що згідно страхового полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, становить 160 000,00 грн., а також приймаючи до уваги суму франшизи (3 200,00 грн.), загальна сума вимог ОСОБА_1 , про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» страхового відшкодування становитиме: 160 000,00 грн.-3 200,00 грн.=156 800,00 грн. 118 817,98 грн. = 37 928,02 грн.

Різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та сумою страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі Страхової компанії становитиме 30 014,11 грн. (186 814,11 грн.-156 800,00 грн.). Зазначена сума, в силу положень ст. 1194 Цивільного кодексу України, підлягає стягненню з винної у ДТП особи ОСОБА_2 , так само, як і величина втрати товарної вартості в розмірі 9 675,40, яка входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків), та вартість послуг ФОП ОСОБА_5 щодо оцінки розміру шкоди, завданої власнику автомобіля RENAULT CAPTUR, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в загальному розмірі 3 500,00 грн.

ОСОБА_1 зазначає, що в результаті ДТП їй було завдано також моральної шкоди.

Позивач є людиною похилого віку, у зв?язку з цим, вона складно переживає будь-які стресові ситуації та пов`язані з ними емоційні перепади. Дорожньо-транспортна пригода викликала у ОСОБА_1 психологічний шок та тривалий стресовий стан, панічний страх перед поїздками в автомобілях та навіть громадському транспортні, душевні переживання у зв?язку з усвідомленням того, що вона могла серйозно травмуватись, прояви відчуття психологічної напруги, тривоги, пригнічений настрій, втрату спокою та рівноваги, невиправдану агресію до найближчих людей, виникнення безсоння, появу відчуття безнадії та безпомічності, різку зміну звичайного укладу життя, в якому вона постійно потребує психологічної підтримки. Внаслідок пошкодження автомобіля позивача були порушені її нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного суспільного життя, на тривалий час порушено стосунки з оточуючими людьми, фактично втрачена можливість реалізації деяких сімейних планів. Будь-яка звичайна (рутинна) для звичайної особи подія (гучний звук мотора, скрип гальм, використання звукового сигналу автомобіля) підсвідомо повертає позивача до подій ДТП та змушує її знову відчувати тривожність та сильне психологічне напруження. Відновлення більш-менш нормального морально-психологічного стану вимагало від ОСОБА_1 значних емоційних зусиль, постійного самоконтролю та самодисципліни. У зв?язку з наведеним позивач оцінює розмір завданої їй моральної шкоди в розмірі 25 000 грн., відшкодування якої лежить на ОСОБА_2

13 березня 2024 року від ТДВ «СК «КРЕДО» надійшов відзив на позов із запереченнями проти нього. Заперечення обгрунтовані наступними обставинами. 01.09.2023 року відповідачем отримано інформацію стосовно дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. ТДВ «СК «КРЕДО», на виконання п. 34.1 ст. 34 Закону України розпочало розслідування події, що має ознаки страхового випадку, з метою отримання додаткових відомостей. 07.09.2023 року позивачем в особі його представника було подано до СК «КРЕДО» заяву про виплату страхового відшкодування. 14.09.2023 року представником СК «КРЕДО» було складено протокол огляду транспортного засобу, у якому зазначено перелік пошкоджень автомобіля RENAULT CAPTUR, р. н. НОМЕР_1 , з переліком яких представник позивача ознайомлений. На підставі результатів огляду пошкоджень автомобіля RENAULT CAPTUR, р. н. НОМЕР_1 , складений Звіт №1412-09-23 про оцінку колісного транспортного засобу від 15.09.2022. Факт проведення даного експертного дослідження та складання відповідного Звіту №1412-09-23 від 15.09.2022, керуючись абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України, є підставою для підрахунку, нарахування та подальшої виплати страхового відшкодування у тому розмірі, який визначений експертним дослідженням, та без узгодження із потерпілою стороною. Відповідно до ст. 29 Закону України у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовується витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Полісом № 212352158 передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 160 000,00 грн., франшиза 3200,00 грн, на суму якої зменшується страхове відшкодування. Позивач, на думку відповідача, всупереч вимогам закону самостійно замовив проведення оцінки автомобіля для визначення матеріального збитку, визначення вартості відновлювального ремонту, згідно Висновку експерта ОСОБА_3 № 40/23-Е від 09.10.2023. ТДВ «СК «КРЕДО» не порушило десятиденний строк для направлення представника страхової компанії на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна з метою визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, а відтак позивач передчасно та необґрунтовано уклав вищевказаний висновок експерта ОСОБА_3 № 40/23-Е від 09.10.2023

25 березня 2024 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якій зазначено про те, що суб`єкти оціночної діяльності, зокрема, суб`єкти господарювання, уповноважені на виготовлення звіту про оцінку майна, що містить висновки про вартість майна, в даному випадку транспортного засобу, а не вартість відновлювального ремонту. В той же час, судовий експерт Вітвіцький І.І., якому Міністерством юстиції України видане свідоцтво про присвоєння кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю «визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику ТЗ», уповноважений на проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку, нанесеного ДТП власнику транспортного засобу. Таким чином, належним доказом у даній справі з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля та матеріального збитку є висновок судового експерта ОСОБА_3 від 09.10.2023 року №40/23-Е, а не звіт про оцінку майна, наданий відповідачем. Позивач також посилається і на те, що відповідачем невірно здійснено розрахунок суми страхового відшкодування. Так, суб`єктом оцінювання помилково застосовано коефіцієнт фізичного зносу ТЗ, внаслідок чого вартість відновлювального ремонту зменшено до 136 309,07 грн. В той же час, відповідно до п. 7.38. наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» № 142/5/2092, значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 7 років - для інших легкових КТЗ. Висновком експерта, наданим позивачу, відповідно до ідентифікаційного номеру кузова КТЗ встановлено, що фактична дата випуску оцінюваного авто є 26.09.2016 року. Тобто, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю. За наданим відповідачем звітом не вказано підстави застосування коефіцієнту, який сформований суб`єктом оцінювання на рівні 0,39. Позивач звертає увагу також на те, що суб`єктом оцінювання помилково застосовано коефіцієнт фізичного зносу на такі складові вартості як: См вартість необхідних для ремонту матеріалів та Ср вартість ремонтно-відновлювальних робіт, оскільки коефіцієнт застосовується виключно до вартості деталей, використаних для відновлення. Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За таких обставин, навіть за умови обґрунтування відповідачем наявності підстав застосувати до розрахунку коефіцієнт фізичного зносу використання суми, наведеної у звіті про оцінку прямо суперечить приписам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та не може бути використаний як належний доказ у справі.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до канцелярії суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, розгляд справи проводити у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність до суду не подав.

Представник ТДВ «СК «КРЕДО » у відкрите судове засідання не з`явився, разом із цим відзив на позов містить заяву відповідача про розгляд справи у відсутність його представника.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити, зважаючи на наступні підстави.

У судовому засіданні встановлено, та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини.

01 вересня 2023 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyundai Accent», державний помер: НОМЕР_2 , допустив зіткнення з автомобілем «Renault Captut», державний номер: НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 21).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_1 є власником автомобіля «Renault Captus», державний номер: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а. с. 48).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Hyundai Accent», державний номер: НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО».

Згідно Висновку судового експерта Вітвіцького I.I. № 40/23-Е від 09 жовтня 2023р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля RENAULT CAPTUR, державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 01.09.2023р., складає: 196 489,51 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT CAPTUR, державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 01.09.2023 року, складає: 186 814,11 грн.

Судом встановлено, та визнано сторонами, що Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» 01 квітня 2024 року виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 118 817,98 грн. Сторонами також визнано, що ліміт страхового відшкодування згідно страхового полісу становить 160 000 грн. Із них франшиза 3 200 грн.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів фізичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до суду наділені фізичні та юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

При цьому, суд вказує, що виключне право на визначення предмету та підстави позову належить позивачу, натомість суд, вирішуючи спір, повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права фактичним обставинам та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_1 направлені на відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, та регулюються загальними засадами Цивільного Кодексу про відшкодування шкоди та спеціальним законодавством в сфері страхування.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до частини 1статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Оскільки згідно страхового полісу відповідальність страховика за шкоду, завдану майну, становить 160 000,00 грн., а також приймаючи до уваги суму франшизи в розмірі 3 200,00 грн., загальна сума страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 становить 156 800,00 грн. Враховуючи здійснену Страховиком страхову виплату в розмірі 118 817,89 грн. стягненню з ТДВ «СК «КРЕДО» належить 37 982,11 грн.

Різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля RENAULT CAPTUR, державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 01.09.2023р. в розмірі 186 814,11 грн. та сумою страхового відшкодування, що підлягає стягненню із Страхової компанії становить 30 014,11 грн. Зазначена сума, в силу положень ст. 1194 Цивільного кодексу України, підлягає стягненню з винної у ДТП особи ОСОБА_2 .

Вирішуючи спір в цій частині, суд не приймає до уваги доводи ТДВ «СК» КРЕДО» про те, що висновок судового експерта Вітвіцького I.I. № 40/23-Е від 09 жовтня 2023р. є неналежним доказом вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача, а при вирішенні питання щодо вартості матеріального збитку необхідно керуватися Звітом № 1412-09-23 від 15.09.2023 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля становить 136 309,07 грн. (а. с. 99-104).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що оцінка майна, майнових прав це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 3 Закону).

За змістом частини першої статті 5 вказаного вище Закону, суб`єктами оціночної діяльності є, зокрема, суб`єкти господарювання зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Із наведених вище положень закону вбачається, що суб`єкти оціночної діяльності, зокрема, суб`єкти господарювання, уповноважені на виготовлення звіту про оцінку майна, що містить висновки про вартість майна, в даному випадку транспортного засобу, а не вартість відновлювального ремонту.

В свою чергу, Законом України «Про судову експертизу» встановлено, що судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону).

Судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом (стаття 7 Закону).

За змістом пункту 2.1 розділу IV Товарознавча експертиза Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, до числа основних завдань автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього.

У пункті 2.2 вказаних вище науково-методичних рекомендацій наведено орієнтовний перелік вирішуваних питань, зокрема: яка ринкова вартість КТЗ (зазначаються його марка, модель і державний реєстраційний номер) на дату оцінки (зазначається дата, на яку визначається його вартість)?; яка вартість матеріального збитку (шкоди), завданого(ї) власнику КТЗ (зазначаються прізвище, ім`я та по батькові власника, марка, модель КТЗ, його державний реєстраційний номер) унаслідок (зазначається подія, що призвела до матеріальної шкоди) на дату оцінки (зазначається дата, на яку оцінюється вартість)?; чи можливо провести ремонтно-відновлювальні роботи пошкодженого КТЗ (його складових)? якщо можливо, то який обсяг, характер і вартість цих робіт на дату оцінки (зазначається дата, на яку проводиться оцінка майна)?.

Отже, судовий експерт Вітвіцький І.І., який діє на підставі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю «визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику ТЗ», виданого Міністерством Юстиції України уповноважений на проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку, нанесеного ДТП власнику транспортного засобу. Таким чином, належним доказом у даній справі з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля та матеріального збитку є висновок судового експерта ОСОБА_3 від 09.10.2023 року №40/23-Е, а не звіт про оцінку майна, наданий відповідачем.

В частині позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення 9 675, 40 грн. величини втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля та 3500 грн. вартості послуг ФОП ОСОБА_3 щодо оцінки розміру шкоди слід зазначити наступне.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства Юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003р. № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розкомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТ3), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТ3 та величини втрати товарної вартості.

Таким чином, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Згідно Висновку судового експерта Вітвіцького I.I. № 40/23-Е від 09 жовтня 2023 р., велична втрати товарної вартості становить 9675,40 грн.

Відшкодування втрати товарної вартості транспортного засобу, зважаючи на положення ст. 1166 ЦК України щодо повного відшкодування шкоди її заподіювачем, є обов`язком винуватця ДТП.

Зважаючи на викладене, стягненню з ОСОБА_2 підлягає також вартість послуг ФОП ОСОБА_5 щодо оцінки розміру шкоди, завданої власнику автомобіля RENAULT CAPTUR, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в загальній сумі 3 500,00 грн., яка підтверджується копією договору № 40/23 від 08 вересня 2023 року (а. с. 22) та рахунком № 42 від 08 вересня 2023 року (а. с. 23).

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 в розмірі 25 000 грн., суд зауважує на наступному.

Питання відшкодування моральної шкоди врегульовано статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування моральної шкоди Страховиком для випадків, коли потерпіла особа під час ДТП зазнала ушкодження здоров`я.

В обгрунтування позову в цій частині позивач вказує, що дорожньо-транспортна пригода викликала у неї психологічний шок та тривалий стресовий стан, панічний страх перед поїздками в автомобілях та навіть громадському транспортні, душевні переживання у зв?язку з усвідомленням того, що вона могла серйозно травмуватись, прояви відчуття психологічної напруги, тривоги, пригнічений настрій, втрату спокою та рівноваги, невиправдану агресію до найближчих людей, виникнення безсоння, появу відчуття безнадії та безпомічності, різку зміну звичайного укладу життя, в якому вона постійно потребує психологічної підтримки. Внаслідок пошкодження автомобіля позивача були порушені її нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного суспільного життя, на тривалий час порушено стосунки з оточуючими людьми, фактично втрачена можливість реалізації деяких сімейних планів.

Тобто, при заявлені вимоги про стягнення компенсації моральної шкоди ОСОБА_1 не пов`язувала наявність моральної шкоди у зв`язку із каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Тому відшкодування моральної шкоди має відбуватися на підставі частини першої статті 1167 ЦК України.

З урахуванням встановлених обставин та розподілу тягаря доказування відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_2 доведено відсутність протиправності та вини в завданні моральної шкоди. При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, глибини душевних страждань, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню 5 000 грн. як грошової компенсації моральної шкоди саме з ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд не приймає доводи позивача про стягнення судових витрат лише з ОСОБА_2 .

Матеріали справи містять копію квитанції про сплату ОСОБА_1 судового збору в розмірі 2249 грн. 89 коп. (а. с. 8), які необхідно стягнути з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 158, 258-259, 267, 268, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 34, ідентифікаційний номер юридичної особи: 13622789) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) страхове відшкодування в розмірі 37 980 (тридцять сім тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) майнову шкоду в розмірі 39 689 (тридцять дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 51 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість послуг ФОП ОСОБА_3 в розмірі 3 500,00 (три тисячі п`ятсот) грн. та судовий збір в розмірі 978 грн. (дев`ятсот сімдесят вісім) 03 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КРЕДО» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 832 (вісімсот тридцять дві) грн. 45 коп.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 01 листопада 2024 року.

Суддя: Ю.В. Тополева