Справа № 443/2284/23 Головуючий у 1 інстанції: Сливка С.І.
Провадження № 22-ц/811/252/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - суддя Цяцяк Р.П.,

судді: Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Цьони С.Ю.;

адвоката Козирської Г.Б.

- представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року адвокат Козирська Ганна Борисівна в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити той факт, що ОСОБА_2 , мешканець АДРЕСА_1 , за відсутності інших осіб, є єдиною особою, яка здійснює постійний догляд за ОСОБА_3 , яка мешкає за тією ж адресою і за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Заява мотивована тим, що заявник проживає разом та здійснює постійний догляд і утримання матері своєї дружини - ОСОБА_3 , оскільки остання є інвалідом 2 групи та втратила можливість самостійно обслуговуватись внаслідок перенесення складної операції і перебування на постійному обліку в лікаря-онколога, а інші її близькі родичі не мають можливості здійснювати догляд за нею.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення факту постійного догляду за ОСОБА_3 необхідне заявнику для можливості офіційного підтвердження такого догляду у державних органах, оскільки від встановлення такого факту залежить виникнення у заявника прав та обов`язків, визначених Законами України «Про соціальні послуги» і «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» (а.с. 2-9).

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у відкритті провадження у справі за вищезгаданою заявою: з тих підстав, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с. 72-75).

Дану ухвалу оскаржила представник заявника.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та «зобов`язати Жидачівський районний суд Львівської області відкрити провадження у справі», покликаючись на порушення норм процесуального права.

Вважає, що суд не дав належної оцінки тому, що заявник «надав до суду підтвердження спільного проживання з ОСОБА_3 та довів свої родинні зв`язки» та обґрунтував свою «заяву тим, що має на меті здійснювати догляд за ОСОБА_3 саме на безоплатній основі».

Звертає увагу на те, що «метою (подання заяви до суду) було встановлення факту постійного догляду за матір`ю своєї дружини для отримання відстрочки від мобілізації та супроводу для її реабілітації до закордонного медично-лікувального центру», оскільки відповідно до змін, які були внесеними у вересні 2023 року до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України від 27.01.1995 року № 57, «для здійснення такого супроводу органи місцевого самоврядування повинні засвідчити факт спільного проживання інваліда та особи, що доглядає за нею, та саме наявність догляду на безоплатній основі. Але порядок та форму реалізації вказаних змін прийнято так і не було», і з врахуванням «законодавчої неврегульованості даних правовідносин, позивач був вимушений звернутись до суду з вимогою про встановлення юридичного факту» (а.с. 83-88).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження /загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

За змістом частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Однією з категорій справ окремого провадження є справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини 2 статті 293 ЦПК України).

Згідно частин 1 та 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник просить встановити факт, що він, будучи мешканцем міста Ходорів Львівської області, за відсутності інших осіб, є єдиною особою, яка на безоплатній основі здійснює постійний сторонній догляд за ОСОБА_3 , яка мешкає за тією ж адресою і за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду, оскільки від встановлення цього факту залежить виникнення у заявника прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальні послуги», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В той же час, встановлення факту про який просить заявник у своїй заяві нормами статті 315 ЦПК України не передбачено.

Пунктом шостим частини 1 статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Пунктом 3 частини 6 статті 13 вищезгаданого Закону встановлено, що для фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього закону, передбачена можливість надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачем соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки, та є громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями, проте, для отримання відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні.

А відповідно до частини 6 статті 15 цього закону, формування Реєстру здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг. Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений Постановою КМ України від 27 січня 2021 року № 99.

Таким чином, саме нормами Закону України «Про соціальні послуги» врегульовано питання оформлення статусу особи щодо надання соціальних послуг фізичною особою не на професійній основі і у відповідності до статті 13 цього Закону надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні.

Відтак, порядок встановлення факту здійснення фізичною особою догляду за особою, яка потребує постійного догляду, визначений відповідним законодавством, а саме - нормами Закону України «Про соціальні послуги», у зв`язку з чим відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України такий факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за заявою представника ОСОБА_2 з тих підстав, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої висновків оскаржуваної ухвали не спростовують, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 14 березня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.