Провадження № 2-др/686/162/24
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
07 листопада 2024 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді Палінчака О.М.,
за участю секретаря Цибульської Г.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому заяву ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 про стягнення боргу, -
04 листопада 2024 року представник відповідачки ОСОБА_3 подала до суду заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення, зазначивши, що відповідач ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи, а тому звільнена від сплати судового збору і в разі, якщо рішення суду ухвалено не на її користь. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, то представник вказала, що відповідачка - пенсіонерка, єдиним доходом якої є пенсія по інвалідності. Сума витрат на правову допомогу, заявлена представником позивача до стягнення, дорівнює доходу ОСОБА_5 за чотири місяці, що є занадто великою сумою для неї. У зв`язку з наведеним, представник відповідачки просила суд зменшити розмір витрат на правову допомогу.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав вимоги заяви, просив суд ухвалити додаткове рішення.
Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення суду.
Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення суду, додатково зазначивши, що представником позивачки не надано суду доказів оплати послуг з правничої допомоги, не надано детального опису виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, обсяг виконаної роботи адвокатом не співмірний заявленим витратам.
Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки та її представника, дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог заяви з наступних підстав.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.10.2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 про стягнення боргу,позовні вимоги було задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 18.01.2024 року в розмірі 61 023 грн. 00 коп., в задоволенні решти вимог відмовлено.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, на професійну правничу допомогу.

Так, у позовній заяві від 12.04.2024 року позивачкою ОСОБА_4 зазначено вимогу про стягнення на її користь з відповідачки 10 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.Окрім того, до позовної заяви долучено копії: договору про надання правничої допомоги від 01.04.2024 року; попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу від 12.04.2024 року.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).

Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Також, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони.

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у якій Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягає розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони.

Судом встановлено, що представником позивача надані суду докази, які підтверджують розмір витрат на правову допомогу, а тому, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, заперечень представника відповідача, принципів розумності та співмірності, часткового задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу до розміру 4 000 грн. 00 коп.

Окрім того, судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1 211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 12.04.2024 року.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено частково, то вона має право згідно ст. 141 ЦПК України на стягнення на її користь суми судового збору пропорційно до розміру задоволених судом вимог, а саме, 1 091 грн. 17 коп.

Проте, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи (що підтверджують копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 та копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 942882), а тому згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору навіть у разі, якщо рішення ухвалено не на її користь.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи вищевикладене, клопотання представника позивачки підлягає частковому задоволенню, та з відповідачки ОСОБА_6 та користь позивачки ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн. 00 коп., також на користь позивачки з державного бюджету слід стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 1 091 грн. 17 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.121, 133, 137, 141, 247, 270 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Постановити у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 про стягнення боргу - додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 4 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1 091 грн. 17 коп. судового збору.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення суду складено 11 листопада 2024 року.

Суддя: О.М. Палінчак