Справа № 464/5526/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/2308/24 Доповідач: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

про залишення без руху

19 серпня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Ніткевич А.В., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Добушовського Ореста Васильовича на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю,-

встановив:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано житлову квартиру, яка складається з двох кімнат житловою площею 21,6 кв м., загальною площею 47,9 кв.м., що була придбана 31 січня 2014 року та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_2 1/2 житлової квартири, що була придбана 31 січня 2014 року та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат житловою площею 21,6 кв м., загальною площею 47,9 кв.м.

Повернуто ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 1002,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1002,40 грн.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Добушовський О.В., подавши апеляційну скаргу 18.07.2024, просить поновити строк на апеляційне оскарження мотивуючи тим, що 19.10.2023 отримав постанову Верховного Суду від 13.09.2023 у справі №464/3901/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 , про скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру, визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння. 01.11.2023 його представником подана заява про ознайомлення з матеріалами справи та 10.11.2023 ОСОБА_1 ознайомився в матерілами справи. У подальшому, 10.11.2023 ОСОБА_1 подав заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, проте 05.07.2024 у її задоволенні відмовлено. Вважає, що строк на подання апеляційної скарги необхідно рахувати з 06.07.2024. До апеляційної скарги долучив квитанцію про сплату судового збору на суму 1000 грн.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 24 липня 2024 року витребувано з Сихівського районного суду м. Львова цивільну справу № 464/5526/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю.

01.08.2024 цивільна справа № 464/5526/18 надійшла на адресу апеляційного суду.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 06.08.2024 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Добушовського Ореста Васильовича на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2019 року залишено без руху, запропоновано у визначений строк сплатити судовий збір відповідно до закону.

13.08.2024 представник ОСОБА_5 , подав заяву про усунення недоліків до якої долучив докази сплати судового збору.

Вирішуючи питання поновлення строку на апеляційне оскарження, приходжу такого висновку.

Згідно норм процесуального закону, подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має відбуватись з дотриманням певних умов.

Апеляційна скарга також залишається без руху, якщо подана після спливу строку на апеляційне оскарження чи у разі визнання підстав для поновлення такого неповажним.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт ОСОБА_1 оскаржує судове рішення у спорі, учасником якого не був, однак вважає, що таким порушено його права та інтереси, як власника квартири.

Як зазначалось вище, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2019 року вирішено сімейний спір та позов ОСОБА_2 , зокрема, визнано житлову квартиру, спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Таким чином, подавши апеляційну скаргу у липні 2024 року на зазначене рішення ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження більше ніж на п`ять років.

В апеляційній скарзі апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема, покликаючись на хронологію подій та отримання рішення касаційного суду у справі № 464/3901/21, вважає, що строк на подання апеляційної скарги необхідно рахувати з 06.07.2024, при цьому не зазначає чому, а також коли та за яких обставин отримав копію оскаржуваного рішення, які обставини перешкоджали отримати чи дізнатися про таке раніше та відповідно оскаржити.

Також, у доводах про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт не зазначає жодного слова про те, коли, дізнався про дану справу та рішення у такій.

Згідно із ЗУ «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Оскаржуване рішення оприлюднено у ЄДРСР та абезпечено надання загального доступу: 06.05.2019.

В свою чергу, із судових рішень, які оприлюднені у ЄДРСР посправі № 464/3901/21 вбачається, що звертаючись у травні 2021 року до суду з вимогами про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , зареєстровану за ОСОБА_3 та за ОСОБА_2 , визнання права власності на квартиру та витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 1/2 частки вказаної квартири, представник ОСОБА_1 - адвокат Добушовський О. В. позовні вимоги обґрунтовував тим, що за рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року, його довіритель є єдиним законним власником спірної квартири, однак відповідачі порушують його право власності та відчужують його майно.

При цьому, у межах розгляду справи № 464/3901/21, судами різних інстанцій встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 24 квітня 2019 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, у цивільній справі №464/5526/18, позов ОСОБА_2 задоволено: визнано житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнано за ОСОБА_2 1/2 житлової квартири, що була придбана 31 січня 2014 року та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат житловою площею 21,6 кв м., загальною площею 47,9 кв.м.

Оскаржуючи судові рішення у справі № 464/3901/21 в апеляційному та касаційному порядку, ОСОБА_1 та його представнику не могло не бути відомо про зміст рішення Сихівського районного суду м.Львова від 24 квітня 2019 року у справі № 464/5526/18.

Також, про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину спірної квартири на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2019 року, йшлося у постанові Львівського апеляційного суду від 23 березня 2021 року у справі № 464/1273/15, яка була постановлена також з участю представника ОСОБА_5 .

Більше того, у листопаді 2023 року з матеріалами справи № 464/5526/18 ознайомився представник ОСОБА_5 , однак і з цього часу представник та його довіритель не реалізували своє право на апеляційне оскарження.

При цьому, оскарження судового рішення в апеляційному порядку не може бути поставлене в залежність від подання заяви про перегляд такого рішення за нововиявленими обставинами, у задоволенні якої у даному випадку відмовлено, крім цього, така процесуальна дія не зупиняє та не перериває строк на апеляційне оскарження.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Крім цього, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

Водночас особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Разом з цим, апеляційна скарга у даній справі подана з суттєвим пропуском строку, передбаченого статтею 354 ЦПК України, а вказані апелянтом підстави для поновлення такого не можуть вважатися поважними, оскільки право на апеляційне оскарження не є абсолютним та залежить від певних (процесуальних) умов.

Положення ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження, при цьому такі в силу статті 12 ЦПК України сторона має довести належними та допустими доказами.

При цьому, особа має право звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строків з зазначенням інших підстав для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою у визначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи допущені при подачі апеляційної скарги недоліки, таку необхідно залишити без руху та надати апелянту строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням інших підстав для поновлення необхідно у передбачений строк подати Львівському апеляційному суду.

Керуючись ст. ст. 356, 357 ЦПК України, -

ухвалив:

Підстави зазначені представником ОСОБА_1 - адвокатом Добушовським Орестом Васильовичем для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2019 року визнати неповажними.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Добушовського Ореста Васильовича на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2019 рокузалишити без руху.

Надати апелянту строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

У разі неподання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження чи наведення підстав, які не будуть визнані поважними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Суддя А.В. Ніткевич