Справа №464/2900/24
пр № 2-с/464/231/24
УХВАЛА

21 серпня 2024 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Дулебко Н.І., розглянувши заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

встановив:

20.08.2024 до суду надійшла заява боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу, в якій покликається на необґрунтованість вимог стягувача, оскільки квартира АДРЕСА_1 з 2009 року відключена від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання, про що свідчить розпорядження Сихівської районної адміністрації від 10.11.2008 №789 та акт міжвідомчої комісії від 13.10.2009, договорів щодо надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води з ЛМКП «Львівтеплоенерго» не укладала, про судовий наказ дізналась 17.07.2024 після відкриття виконавчого провадження, а відтак просила суд строк для подання заяви про скасування судового наказу поновити.

Дослідивши матеріали заяви про скасування судового наказу, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

До заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті (п. 3 ч. 5 ст. 170 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 171 ЦПК України передбачено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Судовим наказом від 02.05.2024 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»: 4506, 18 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії; 1821, 76 грн. заборгованості за послуги гарячого водопостачання; а також 302, 80 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Копію вищевказаного судового наказу від 02.05.2024 та копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами 102.05.2024 скеровано на адресу боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення «Укрпошти», 13.05.2024 одним з боржників, а саме ОСОБА_2 , отримано копію судового наказу з додатками (а.с. 18).

Відповідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У поданій заяві про скасування судового наказу боржником ОСОБА_1 зазначено, що про видачу судового наказу остання обізнана не була, а дізналась про такий в ході примусового виконання судового наказу, зокрема 17.07.2024, коли приватним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення заборгованості.

Водночас, заява про скасування судового наказу подана ОСОБА_1 до суду лише 20 серпня 2024 року, тобто після закінчення встановленого законом строку, в тому числі, якщо такий обчислювати з 18.07.2024.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

При цьому, поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з тим, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу боржником не надано, а відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для його поновлення.

За змістом ч. 2 ст. 171 ЦПК України, заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Враховуючи вищевикладене, заява про скасування судового наказу необхідно повернути боржнику.

Керуючись статтями 170-171, 258-261, 353 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні заяви про поновлення строку звернення з заявою про скасування судового наказу відмовити.

Заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу Сихівського районного суду м. Львова від 102.05.2024 у справі № 464/2900/24 за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Львівського апеляційного суду.

Суддя Назарій ДУЛЕБКО