Справа № 732/1410/24
Провадження № 2/732/434/24
30 серпня 2024 року м. Городня
До Городнянського районного суду Чернігівської області звернулася керівник ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Кожем`яченко Юлія Миколаївна із позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за договором позики №75433237 у розмірі 9582,00 грн, з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3582,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Також представник позивача просила стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія управління активами» суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору в частині дотримання порядку та строків розрахунків.
Позивач в особі уповноваженого представника в судове засідання не з`явився, надав письмове клопотання про проведення судового засідання за його відсутності. (а. с. 5-6)
Згідно із ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала, ухвала та судова повістка були надіслані за адресою її реєстрації відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 44) - АДРЕСА_2 .
При цьому рекомендоване повідомлення повернулося до суду з відміткою працівника поштового зв`язку - «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи той факт, що відповідач в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала заяви про розгляд справи за її відсутності, не подала відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд встановив наступне.
11 червня 2021 року між ОСОБА_1 (позичальник за умовами договору позики, відповідачка у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець до умовами договору позики), правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (позивач у справі), було укладено договір позики №75433237, за умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 6000 грн, строк позики - 30 днів, тобто до 11.07.2021 зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. (пункт 2). Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». (пункт 12).
Відповідно до п.1 договору Позикодавець зобов`язується передати у власність позичальника грошові кошти на погоджений у договорі строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути таку ж саму суму коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити, нараховані проценти від суми позики.
Згідно із п.2.2. договору за користування позикою Позичальник сплачує проценти у розмірі 1,99% в день.
Пунктом 4 договору передбачено, що проценти нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та дату повернення, на залишок позики.
Надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на банківських рахунок Позичальника за номером платіжної картки № НОМЕР_2 , оскільки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не здійснює операції з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі.
Строк погашення позики - 11.07.2021. Погашення кредиту та нарахованих процентів здійснюється на рахунок Позикодавця.
За своєю правовою природою правовідносини, які виникли між сторонами у справі є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено §2 глави 71 Цивільного кодексу України, або не випливає із суті кредитного договору.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору шляхом надання відповідачці грошових коштів у визначеному розмірі.
В силу ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У п. 2.3 договору зазначено, що позичальник зобов`язувався повернути суму позики та нараховані проценти у строк до 11.07.2021.
При цьому Додатком №1 до цього договору, який є невід`ємною його частиною, сторони погодили таблицю обчислення вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (договору позики №75433237). (а. с. 10-11)
Загальна вартість кредиту складала 7791,00 грн.
Відповідач, всупереч умовам договору, взяті на себе зобов`язання не виконала належним чином, допустивши порушення умов договору позики, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 30.07.2024 року становить 9582,00 грн, у тому числі: 6000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 3582,00 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами.
19.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт - за умовами договору) та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (Фактор - за умовами договору, позивач у справі) укладено договір факторингу №1911, відповідно до умов якого Фактору передано право вимоги щодо стягнення заборгованості.
Частиною 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 статті 1078 ЦК України).
Позивач як правонаступник має право вимоги щодо стягнення нарахованої заборгованості з відповідача.
Факт набуття права вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1 підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги №3, що є Додатком до Договору факторингу №1911.
Відповідно до п. 5.3 договору факторингу визначено, що Фактор самостійно за власний рахунок здійснює надсилання боржникам повідомлення про відступлення.
07.08.2024 позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги. (а. с.41-42)
Факт прострочення сплати заборгованості за договором позики відповідачем не спростовано, докази оплати відповідачем заборгованості за договором позики №75433237 від 11.06.2021 суду не надані.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У ч.2 ст. 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (статті 526, 527, 530 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Звертаючись до суду, позивачем надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, зокрема, кредитний договір, оформлений та підписаний його сторонами в установленому законом порядку, первинні бухгалтерські документи про зарахування на рахунок позичальника визначених договором кредитних коштів (виписка по особовому рахунку), договір відступлення прав вимоги (факторингу) за спірним договором позики новому кредитору - ТОВ «Фінансова компанія управління активами».
Доказів розірвання або визнання недійсними договору позики №75433237 від 11.06.2021 (на підставі якого від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаним договором позики) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 Цивільного кодексу України зазначені договори є обов`язковими для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.
Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.
У свою чергу, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача щодо розміру заборгованості суду не надано.
З огляду на вище наведене позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Задовольнивши позов, суд вирішує долю судових витрат, понесених позивачем.
Частиною першою ст. 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідача слід стягнути сплачений при пред`явленні до суду судовий збір у розмір 2422,40 грн.
Керуючись статтями 2, 5, 11, 13, 16, 525, 530, 536, 549, 611, 625, 629, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України та статтями 10, 12, 77, 81, 133, 141, 258, 264, 265, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,
Направити ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням, копію заочного рішення протягом двох днів з дня його проголошення і роз`яснити, що вона має право протягом тридцяти днів з дня його проголошення, подати до суду заяву про перегляд заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст заочного рішення складений і підписаний 30.08.2024.
Суддя А. О. Бойко