Провадження № 2-н/754/41/24
Справа № 754/782/24
У Х В А Л А

Іменем України

29 лютого 2024 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Сенюта В.О., розглянувши заяву Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з ОСОБА_1 .

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою суд відмовляє у видачі судового наказу.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, згідно з розрахунком суми заборгованості за надані послуги, наданого заявником, заборгованість виникла за період з 01.11.2020 по 01.10.2023, заява про видачу судового наказу подана до суду 16.01.2024, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Цивільним кодексом передбачено строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачена, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Посилання заявника на те, що строк позовної давності за вимогами до ОСОБА_1 переривався та продовжений згідно до вимог п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану, не можуть бути поставленими в основу рішення про видачу судового наказу, оскільки під час розгляду заяви про видачу судового наказу, судом не підлягають дослідженню матеріально-правові особливості застосування позовної давності (переривання, зупинення перебігу позовної давності, застосування позовної давності до частини вимог, тощо).

При вирішенні заяв, поданих в порядку наказного провадження про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, суд лише перевіряє чи з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою. Тобто досліджує питання безспірності заборгованості.

За таких обставин, враховуючи те, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог статті 165 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до положення ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 163, 165 ЦПК України, --

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з ОСОБА_1 - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник має право звернутись з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.О.Сенюта