Справа № 297/2426/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ІЛЬТЬО І. І.,

за участю секретаря судового засідання Гарані О. А.,

з участю позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Шалапаюк В. Л. та представника третьої особи Овдійчук О. Ю., (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Берегівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Берегівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої відкрилася спадщина за законом на належне їй майно. У зв`язку з цим, позивачка подала заяву про прийняття спадщини, яку направила до Берегівської державної нотаріальної контори. Оскільки, у позивачки не було достатньої кількості документів, які б підтверджували ступінь її родинних відносин з померлою, тому в судовому порядку рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.03.2020 року встановлено факт родинних відносин між ними. В процесі розгляду вказаної справи на запит суду, було направлено документи, які підтверджують наявність спадкової справи в Берегівській державній нотаріальній конторі щодо спадкування майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .. При цьому, суду було надано копію заповіту, посвідченого державним нотаріусом Берегівської нотаріальної контори Овдійчук О. Ю. 04 червня 2019 року. При ознайомленні із вказаним заповітом, у позивачки виникли сумніви в його законності та дійсності, а саме в написі і підписі на заповіті спадкодавця, його форми та посвідчення. Вказує на те, що такий складено на простому аркуші паперу, його текст виконаний від руки не зрозуміло кого. Також, позивач зазначила, що померла протягом останніх трьох місяців дуже хворіла, виявляла певні ознаки неадекватності, а тому в неї виникають сумніви щодо того, що вона могла належним чином виявляти свою волю щодо розпорядження наявним у неї майном. Крім того, вказує на те, що їй відомо, що відповідач ОСОБА_3 маючи доступ до будинку померлої не допускала її спілкування з іншими особами, приховувала від родичів та знайомих незадовільний стан її здоров`я.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, позивач просить суд визнати недійсним заповіт, посвідчений 04.06.2019 року державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Овдійчук О. Ю. щодо розпорядження майном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 30.11.2020 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

14.12.2020 представником відповідача адвокатом Шалапаюк В. Л. подано відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивач при формуванні своєї позиції зазначила неправдиві відомості та грунтує доводи виключно на припущеннях, не підтверджуючи жодного вказаного факту доказами. Таким чином, враховуючи, що обставини зазначені в позові не відповідають дійсності, вважає, що позов є безпідставним та відповідно не підлягає до задоволення (т1 а.с. 25-31).

Ухвалою Берегівського районного суду від 03.03.2021 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, місцезнаходження (88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4), оригінали заяв, поданих до установи особисто ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та платіжні документи на яких маються оригінальні підписи, вчинені ОСОБА_4 за період часу з моменту її першого звернення до УПФ України по день її смерті.

18.05.2021 року ухвалою суду від витребувано від: Закарпатської дирекції АТ «Укрпошта» (м. Ужгород, площа Поштова, 4) оригінали платіжних документів про отримання пенсії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на яких містяться оригінальні підписи, вчинені ОСОБА_4 та Управління соціального захисту населення Берегівської міської ради (м. Берегово, вул. Богдана Хмельницького, 7) подані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 оригінали заяви про призначення житлової субсидії з її підписами за весь період таких звернень.

23.06.2021 року ухвалою суду призначено судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 05.10.2021 року відновлено провадження по справі, оскільки 22.09.2021 року на адресу суду від Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надійшов лист, про неможливість проведення експертизи через відсутність оригіналу досліджуваного заповіту.

Ухвалою суду від 08.10.2021 року витребувано з Берегівської державної нотаріальної контори оригінал заповіту, який складений 04 червня 2019 року ОСОБА_5 та посвідчений державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Овдійчук О. Ю..

13.10.2021 судом повторно призначено по справі судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 17.12.2021 року відновлено провадженні по справі, так як 14.12.2021 року на адресу суду від Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи.

28.03.2022 року судом відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про призначення судово-почеркознавчої експертизи та закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суд від 12.05.2022 відмовлено в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі та залишено позовну заяву без розгляду.

30.08.2023 року постановою Закарпатського апеляційного суду скасовано ухвалу Берегівського районного суду від 12.05.2022 року, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

08.11.2023 року ухвалою суду витребувано з КНП Берегівської центральної районної лікарні відомості проте, чи перебувала на диспансерному обліку в медичному закладі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та якщо перебувала то з якого періоду та з яким діагнозом.

В судовому засіданні засідання позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові та просили такі задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Представник третьої особи без самостійних вимог Берегівської державної нотаріальної контори Овдійчук О. Ю. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та пояснила, що заповіт нею було складено з дотриманням всіх норм цивільного законодавства, а саме під час складання такого нею встановлено особу та перевірено дієздатність ОСОБА_4 .. Заповіт записано зі слів заповідача, після чого останньою прочитано та власноручно підписано у її присутності. Спірний заповіт складено в двох примірниках, один з яких виконано на простому аркуші паперу та зберігається в архіві нотаріальної контори, а другий примірник виконано на спеціальному бланку, який видано заповідачу.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з 1985 року вона проживає на АДРЕСА_1 та з того самого часу була знайома з померлою ОСОБА_4 .. Вказала, що ОСОБА_3 була подружкою покійної та разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 постійно навідувалася до ОСОБА_4 і лише вони єдині хто доглядав за нею. Також, зазначила, що покійна жодного разу про ОСОБА_8 не згадувала та вона жодного разу не бачила щоб остання її відвідувала.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засідання пояснила, що стосунки між померлою та позивачкою були дуже теплі. Остання постійно підтримувала покійну, допомагала їй всім та дарувала різні подарунки. Зазначила, що вона вже тривалий час знайома з позивачкою і та неодноразово приходила до неї додому в гості. Коли ОСОБА_8 приїжджала, то знімала квартиру, куди приводила сестру ОСОБА_4 , щоб остання покупалася. Також їй відомо від сестер померлої, що та з дитинства відчувала боязливість та дивацтво.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що померла ОСОБА_4 являється її двоюрідною сестрою. Вказала, що ще у 2017 році вона просила померлу, щоб та йшла проживати до неї, однак остання відмовилася. З того часу вона з сестрою не спілкувалася і їй було лише відомо те, що за сестрою доглядає ОСОБА_11 . Про те, що її сестра ОСОБА_4 хворіла та перебувала у лікарні їй відомо не було, а відповідач її повідомила вже лише про смерть сестри. На похорон вона не пішла, оскільки їй так легше було перенести смерть ОСОБА_4 .. Також зазначила, що за час життя останньої, позивачка ОСОБА_12 допомагала померлій, а саме: провела їй газ, купила газовий конвектор, плиту газову, два холодильники, шість стільців. Також вважає, що покійна ОСОБА_4 заповіла все своє майно відповідачці у зв`язку з тим, що вона за нею доглядала.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була двоюрідною сестрою позивачки, що було встановлено рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.03.2020 року (т.1 а.с. 7).

Відповідно до заповіту від 04.06.2019, який було підписано ОСОБА_4 та посвідчено державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори на бланку ННЕ 499859, зареєстрованого в реєстрі за №1096, ОСОБА_4 "перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно та попередньо ознайомлена з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, на випадок смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті, і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_3 . Заповіт складено о 17 годині 25 хвилин за місцем проживання заповідача в АДРЕСА_1 та підписано заповідачем у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких залишається на зберіганні в справах Берегівської державної нотаріальної контори, а другий видається заповідачу. Вказано, що текст заповіту прочитано вголос та підписано власноручно заповідачем ОСОБА_4 ( т.1 а.с. 5-6).

30 грудня 2019 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовський А. Г. із заявою про прийняття спадщини за померлою сестрою ОСОБА_4 , яка направлена до Берегівської державної нотаріальної контори (т.1 а.с. 8).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.03.2020 року встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с. 7)

Отже, позивачка, маючи сумніви щодо дійсної волі її двоюрідної сестри на складання оспорюваного заповіту на ім`я ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_4 той час, коли був складений заповіт тяжко хворіла та не могла за станом свого здоров`я скласти даний заповіт та вважає, що заповіт підписаний не ОСОБА_4 ..

Однак, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, те, що покійна ОСОБА_4 протягом останніх трьох місяців перебувала у хворобливому стані, постійно була замкнена відповідачем у її будинку та обмежена у спілкуванні. Часто хворіла та мала похилий вік, ряд тяжких хвороб і перебувала фактично в безпорадному стані та те, що під час посвідчення заповіту від 04.06.2019 перебувала у стані, який не дозволяв їй усвідомлювати значення її дій, що її волевиявлення не було вільним та не відповідало її волі, а також, що заповіт підписаний не ОСОБА_4 ..

Відповідно до витребуваної судом інформації КНП "Берегівська лікарня імені Бертолона Ліннера" Берегівської міської ради від 07.12.2023 за № 1756 громадянка Кополовець ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_1 , на диспансерному обліку у лікарів поліклінічного відділення не перебувала. Знаходилася на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні з 04.07.2019 року по 05.07.2019 рік, де і померла (т.1 а.с. 210).

Позивач, доводячи позицію викладену в позовній заяві, скористався своїм правом на ініціювання проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Берегівського районного суду від 03.03.2021 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, місцезнаходження (88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4), оригінали заяв, поданих до установи особисто ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та платіжні документи на яких маються оригінальні підписи, вчинені ОСОБА_4 за період часу з моменту її першого звернення до УПФ України по день її смерті.

Також, ухвалою суду від 18.05.2021 року витребувано від:

- Закарпатської дирекції АТ «Укрпошта» (м. Ужгород, площа Поштова, 4) оригінали платіжних документів про отримання пенсії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на яких містяться оригінальні підписи, вчинені ОСОБА_4 ;

- Управління соціального захисту населення Берегівської міської ради (м. Берегово, вул. Богдана Хмельницького, 7) подані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 оригінали заяви про призначення житлової субсидії з її підписами за весь період таких звернень.

23.06.2021 року призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

1.Чи вчинено особисто померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 напис «Заповіт с моїх слів Записано вірно прочитано мною у голос ОСОБА_4 » на заповіті посвідченому 04 червня 2019 року державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори Овдійчук О.Ю.?

2.Чи однією й тією ж особою вчинялися написи на рукописному заповіті від 04.06.2019 року, що викладений рукописно на спеціальному бланку та на тексті цього ж заповіту, що викладений на звичайному аркуші наперу?

Чи можливо вчинення написів на заповіті під впливом збиваючих факторів (природних, штучних) чи при перебуванні померлого у незвичайному стані станом на час складання заповіту?

Згідно повідомлення директора Закарпатського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи вбачається, що 06.07.2021 Закарпатський НДІСЕ Міністерства юстиції України до суду було направлено клопотання про надання оригіналу заповіту від імені ОСОБА_4 від 04.06.2019, вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_4 за 2018-2019 роки. Ухвалою суду від 08.10.2021 року витребувано у Берегівської нотаріальної контори оригінал заповіту від імені ОСОБА_4 та направлено експерту. Також, повідомлено експерта, що надати вільні зразки підпису та почерку померлої ОСОБА_4 надати не можливо, оскільки такі відсутні.

14.12.2021 до суду надійшло повідомлення заст. директора Закарпатського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи, оскільки експерту не надано достатню кількість вільних зразків підпису та почерку за 2018-2019 рр. громадянки ОСОБА_4 (т.1 а.с.183-185).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Згідно з положеннями статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

За приписами ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У відповідності до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними» роз`яснено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо).

Спеціальною нормою, яка передбачає підстави недійсності заповіту є ст. 1257 ЦК України, якою визначено лише дві підстави недійсності заповіту.

Так, згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2018 року в справі №756/14304/15-ц (провадження № 61-11896св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1257 ЦК України та вказано, що "для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України.

Як вбачається з тексту оспорюваного заповіту від 04.06.2019 року, він до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_4 та власноручно нею підписаний о 17 годині 25 хвилин за місцем проживання заповідача в АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори Овдійчук О. Ю.. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено ( т.1 а.с. 5-6).

Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, які б засвідчували, що на момент складання заповіту від 04.06.2019 року спадкодавець не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі. Також судом не встановлено, що при складанні заповіту були порушені вимоги діючого законодавства.

Аналізуючи спірний заповіт і його зміст на предмет відповідності вимогам законодавства, суд вважає, що він складений уповноваженою посадовою особою у письмовій формі, особисто підписаний заповідачем ОСОБА_4 , протилежного під час судового розгляду не доведено, та зареєстрований у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 81 ЦПК України покладено на кожну зі сторін обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для визнання заповіту від 04.06.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори Овдійчук О. Ю., зареєстрованого за №1096, недійсним, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись, ст. ст. 4, 10, 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Берегівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Іван ІЛЬТЬО