Справа № 145/1521/23
Провадження № 22-ц/801/516/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Копилова Л. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 рокуСправа № 145/1521/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Медвецького С. К., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу № 145/1521/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 18.12.2023 року, ухвалене у складі судді Копилової Л. В. в приміщенні суду в м. Тиврів, повний текст рішення складено 25.12.2023 року, -

в с т а н о в и в :

4.09.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (вх. № 6836/23) до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину в якому, посилаючись на положення статті 185 СК України, просила стягнути з відповідача половину суми понесених нею витрат на навчання та лікування повнолітнього сина у розмірі 42526 грн. 50 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що від спільного проживання з відповідачем вони мають повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час син продовжує навчання у Державному податковому університеті. З відповідача на підставі рішення суду вже стягнуті аліменти на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання у розмірі 1/5 частки усіх видів його заробітку (доходів).

Станом на 1.09.2023 року вона оплатила вартість навчання сина повністю в розмірі 42000 грн. Окрім цього, їх син був прооперований, перебував на лікуванні, на що вона також витратила грошові кошти. Разом на навчання та лікування сина вона понесла витрати в сумі 85053 грн.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 18.12.2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх. № 814 від 25.01.2024 року), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що коштів стягнутих судовим рішенням по справі № 145/1639/22 з відповідача не вистачає щоб покрити половину з тих витрат, які здійснила та здійснює позивач на забезпечення навчання та лікування сина.

Крім того, син сторін навчається у Міжнародному європейському університеті термін навчання у якому становить з 1.09.2023 року по 1.07.2027 рік, що підтверджується довідкою №005/24-С від 8.01.2024 року.

Такими чином, оскільки син сторін продовжує навчання та не досяг двадцяти трьохрічного віку, тому відповідач зобов`язаний оплатити половину понесених позивачем витрат на навчання.

Син сторін втратив зір здобуваючи вищу освіту під час навчання у Державному податковому університеті.

До апеляційної скарги позивачем додано доказ : довідку від 8.01.2024 року Міжнародного європейського університету /.а. с. 115/.

12.02.2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх. № 1418) ОСОБА_2 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. У відзиві відповідач зазначає, що немає ні фізичної, ні матеріальної змоги утримувати повнолітнього сина у тих розмірах, які просить позивачка; кошти за навчання в Податковому університеті з нього стягуються відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 06.07.2023 року; стан здоров`я та зір сина на час подання відзиву у нормі; має на утриманні інших осіб.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 18.12.2023 року у справі з ціною позову 42526,50 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (302800 грн).

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з таких підстав.

У справі встановлено наступні обставини.

Сторони у справі є батьками повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.12.2001 року /а. с. 3/.

Відповідно до акту від 9.08.2023 року ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 в будинку матері, власного житла немає, не працює. Проживає з матір`ю, яка часто хворіє і потребує догляду. ОСОБА_1 виховує сина, який навчається на денному курсі магістратури податкового університету м. Ірпінь , тому потребує фінансової допомоги. /а. с. 28/.

На аркуші справи 29 знаходиться довідка видана виконкомом Тиврівської селищної ради від 9.08.2023 року № 343 про те, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входять син ОСОБА_3 ..

ОСОБА_3 продовжує навчання у Державному податковому університеті, про що свідчить копія договору № 2203905 від 30.09.2022 року про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг Державним податковим університетом /а. с. 6-7/, копія договору № 436 про навчання в Державному податковому університеті від 30.09.2022 року /а. с. 8/. Загальна вартість навчання складає 42000 грн, з яких 28000 грн протягом першого року навчання та 14000 грн протягом другого року навчання.

Відповідно до довідки від 4.09.2023 року ОСОБА_3 навчається в Державному податковому університеті IV рівня акредитації на 2 курсі освітньо-кваліфікаційного рівня магістр денної форми навчання Навчально-наукового інституту права, група ПМСП-22-1. Дата вступу: вересень 2022 року; дата закінчення : лютий 2024 року /а. с. 44/.

На аркуші справи 17-19 знаходяться копії квитанцій, які підтверджують витрати на навчання.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 6.07.2023 року рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.03.2023 року змінено у частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період його навчання, та встановлено, що стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходів) батька щомісячно, починаючи стягнення із 25.11.2022 року і до закінчення навчання 28.02.2024 року, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку /а. с. 15/.

Син сторін був прооперований у зв`язку з чим потребував обстеження та лікування, що підтверджується консультативним заключенням від 7.02.2023 року /а. с. 24/, випискою медичної карти амбулаторного хворого від 13.02.2023 року /а. с. 25/, амбулаторною карткою пацієнта № 16659 від 6.03.2023 року /а. с. 26/, консультативним заключенням від 16.05.2023 року /а. с. 27/.

На аркуші справи 20-23 знаходяться копії квитанції, які підтверджують витрати на лікування.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29.07.2014 року батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 , ОСОБА_5 /а. с. 48/.

На аркуші справи 49-50 знаходиться амбулаторна карта ОСОБА_2 ..

Відповідно до довідки Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 9.05.2023 року № 157, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 , склад його сім`ї : батько ОСОБА_6 , 1941 року народження, мати ОСОБА_7 , 1941 року народження /а. с. 51/.

На аркуші справи 53-59 знаходиться розмір грошової допомоги, які оплатив відповідач ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 у 2022 та 2023 році.

На аркуші справи 60-63 знаходиться розмір витрат відповідача ОСОБА_2 на розгляд судових справ за позовами ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , що продовжує навчання в вищому навчальному закладі.

На аркуші справи 64-70 знаходиться розмір витрат на деякі ліки /згідно чеків з аптек, які збереглись та є в наявності/, які поніс відповідач при лікуванні своїх батьків ОСОБА_6 та матері ОСОБА_7 .

На аркуші справи 71-86 знаходиться мінімальна вартість лікування очей батька відповідача ОСОБА_6 .

На аркуші справи 87-93 знаходиться амбулаторна карта ОСОБА_7 .

На аркуші справи 94-103 знаходяться матеріали, надані відповідачем, з приводу трагічної загибелі ОСОБА_8 - сина ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , брата відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що син сторін ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття і не є дитиною відповідно до норм СК України. У даному випадку стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина відбувається на період його навчання відповідно до вимог чинного законодавства на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 6.07.2023 року по справі № 145/1639/22.

Висновок суду першої інстанції про відсутність правих підстав для задоволення позовних вимог зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (стаття 185 СК України).

У постанові Верховного Суду від 29.01.2018 року по справі № 622/373/16-ц зазначено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року № 6-1296цс15.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила правовою підставою позовних вимог статтю 185 СК України, а фактичними підставами - понесення нею додаткових витрат на навчання сина в сумі 42000 грн та на його лікування в сумі 43053 грн. Предметом позовних вимог є стягнення з відповідача половини суми понесених позивачем витрат на навчання та лікування повнолітнього сина у розмірі 42526 грн. 50 коп.

Суд першої інстанції правомірно зазначив про те, що син сторін є повнолітнім, а тому посилання позивачки на вимоги статті 185 СК України, які застосовуються до зобов`язань батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття і міститься у главі 15 розділу ІІІ СК України є помилковим, оскільки зобов`язання батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина визначені главою 16 розділу ІІІ СК України.

У свою чергу, вірно застосувавши принцип jura novit curia («суд знає закони»), суд першої інстанції вирішив спір самостійно застосувавши необхідну правову норму та вирішив спір безвідносно до посилання сторін.

Так, керуючись нормами статті 199 СК України, відповідно до яких, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, та право на утримання припиняється у разі припинення навчання, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача обов`язку утримувати повнолітнього сина ОСОБА_10 , який продовжує навчання у Державному податковому університеті з тих підстав, що такий вид аліментів ОСОБА_2 сплачує вже на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 06.07.2023 року.

У справі встановлено, що постановою Вінницького апеляційного суду від 6.07.2023 року по справу № 145/1639/22 рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.03.2023 року змінено у частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період його навчання в Державному податковому університеті, та встановлено, що стягненню на підставі статті 199 СК України підлягають аліменти в розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходів) батька щомісячно, починаючи стягнення із 25.11.2022 року і до закінчення навчання 28.02.2024 року, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку /а. с. 15/.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції зроблено обгрунтований висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування повнолітнього сина на підставі статті 185 СК України, та відсутності підстав для стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання у Державному податковому університеті на підставі ст. 199 СК України.

Аргументи апеляційної скарги про те, що коштів стягнутих судовим рішенням по справі № 145/1639/22 з відповідача не вистачає щоб покрити половину з тих витрат, які здійснила та здійснює позивач на забезпечення навчання сина, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження понесених нею витрат у розмірі більшому, аніж визначено у постанові Вінницького апеляційного суду від 06.07.2023 року.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що син сторін навчається у Міжнародному європейському університеті термін навчання у якому становить з 1.09.2023 року по 1.07.2027 рік, що підтверджується довідкою № 005/24-С від 8.01.2024 року, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки зазначені обставини не були підставами позову та предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції .

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 18.12.2023 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський