Справа № 754/5858/17
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2024 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за заявою Головного управління СБУ в Автономній Республіці Крим, про поновлення строку для його пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дублікату, -

в с т а н о в и в:

Заявник Головне управління СБУ в Автономній Республіці Крим (далі по тексту - ГУ СБУ в АРК) звернувся до суду з заявою про поновлення строку для його пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дублікату.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 19.06.2017 року у справі № 754/5858/17 задоволено позовні вимоги СБУ та стягнуто з ОСОБА_1 на користь СБУ заборгованість в сумі 64 107,71 грн. 22.12.2017 року було видано виконавчий лист, виконання якого здійснювалось державними виконавцями Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Херсонській області. Відповідно до постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 21.06.2019 року оригінал виконавчого документі було надіслано на адресу ГУ СБУ в АРК. Разом з тим, за даними режимно-секретного сектору, який здійснює, зокрема, реєстрацію вхідної кореспонденції, в ГУ СБУ в АРК з ВДВС оригінали виконавчих документів не надійшли, у зв`язку із чим вбачається, що виконавчі документи було втрачено.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що на теперішній час рішення суду у справі не виконано, заявник просить задовольнити його вимоги, поновити строк для пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання та видати його дублікат.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 19.06.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь СБУ витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 62 507,71 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист, який було отримано представником позивача 27.12.2017 року.

Заявник просить задовольнити його вимоги, посилаючись на втрату виконавчого документа при пересилці з органів ДВС.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (ст. 446 ЦПК України).

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень до Цивільно-процесуального кодексу України, що набрав чинності 15.12.2017 року, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягував або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язок звернутись із заявою до суду про видачу виконавчого листа та пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», покладався саме на стягувача.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 дав роз`яснення, що перелік причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено. А тому суддя дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Так, метою застосування ст.433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

В той же час, суд зауважує на те, що згідно ч.1 ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частинами 1, 2 ст.273 ЦПК України визначає, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.384 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до п.29.31 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2013 року № 173, в редакції від 28.12.2015 року, чинній на час видачі виконавчих листів та апеляційного розгляду, для виконання судового рішення у цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист.

Згідно п.29.32 вказаної Інструкції, виконавчі листи виписуються після набрання рішенням суду законної сили за заявою стягувача.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греці, заява №183571/91» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Також, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним і при вирішенні цього питання і не може застосовуватися автоматично.

Зваживши доводи заяви та наявні матеріали суд вважає, що заявником не надано належних доказів втрати виконавчого листа. Так, до даної заяви заявником надано лише витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також квитанцію про сплату судового збору. Жодних інших доказів на обґрунтування обставин, викладених у заяві, заявником не надано. Таким чином, факт втрати виконавчого документа не доведено.

З урахуванням наведеного, оскільки відсутні належні докази втрати виконавчого документу, суд приходить до висновку, що заявником не обґрунтовано заяву та не наведено поважність причини, з якої стягувачем було пропущено строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання, не надано жодного належного та достатнього доказу, який би підтверджував факт існування об`єктивних перешкод, непереборних обставин, які унеможливлювали стягувача звернутися до компетентних органів виконавчої служби протягом встановленого законом строку.

Таким чином, всебічно проаналізувавши доводи заявника в сукупності з наданими доказами, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 3 , 260, 354, 433 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви Головного управління СБУ в Автономній Республіці Крим, про поновлення строку для його пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дублікату - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 15 березня 2024 року.

Суддя: