ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29255/23

Провадження № 22-ц/4820/541/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., П`єнти І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2023 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

ОСОБА_1 зазначила, що сторони є батьками дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - які проживають разом із нею. 24 лютого 2021 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів на дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 9 лютого 2021 року та до повноліття дітей. Наразі визначений судом розмір аліментів є недостатнім, оскільки погіршилося майнове становище позивачки і збільшилися потреби дітей. ОСОБА_2 є працездатним і має задовільний стан здоров`я, він спроможний сплачувати аліменти на дітей у належному розмірі в частці від свого доходу.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на підставі судового наказу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (справа №686/3612/21) на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з твердої суми 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення старшою дочкою ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Після цього стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення молодшою дочкою ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2023 року позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, встановлений судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2021 року у справі №686/3612/21.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дочкою ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.

Суд керувався тим, що мають місце підстави для зміни розміру присуджених з ОСОБА_2 аліментів на дітей.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зміна розміру аліментів на дітей можлива лише у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, поліпшення або погіршення здоров`я когось із них. З часу видачі судом судового наказу від 24 лютого 2021 року про стягнення аліментів ОСОБА_2 вдруге одружився, у нього народилася дитина, його дохід не збільшився, він не придбавав нерухоме майно. Водночас ОСОБА_1 не несе витрати на оплату комунальних послуг за дітей, оскільки їх місце проживання зареєстроване з відповідачем. Твердження ОСОБА_1 щодо працездатності відповідача та задовільності його стану здоров`я не є самостійною підставою для зміни розміру аліментів, а відтак позовні вимоги є недоведеними.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Хмельницький апеляційний суд ухвалою про відкриття апеляційного провадження від 24 січня 2024 року встановив учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу до 20 лютого 2024 року.

Згідно довідки про доставку електронного документа (а.с. 64) ухвалу про відкриття апеляційного провадження доставлено через підсистему «Електронний суд» до електронного кабінету представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Конюшка Д.Б., 25 січня 2024 року.

22 лютого 2024 року (згідно відтиску поштового штемпеля на конверті) позивачка ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Конюшка Д.Б., подала відзив на апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу з порушенням установленого судом строку та не зробила заяву про поновлення чи продовження цього процесуального строку. Відтак, апеляційний суд залишає вказаний відзив на апеляційну скаргу без розгляду.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції неправильно витлумачив норми статей 181, 192 Сімейного кодексу України (далі СК України) та не дотримався приписів статті 12 ЦПК України.

У зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 15 листопада 2008 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2021 року. Від цього шлюбі сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - які проживають з матір`ю.

24 лютого 2021 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій сумі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 9 лютого 2021 року і до повноліття дітей.

Цей судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби у м. Хмельницькому (виконавче провадження №64706486).

З 4 серпня 2022 року ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народилася дочка ОСОБА_6 .

Протягом 2023 року ОСОБА_2 працював і отримував мінімальну заробітну плату. За ним не зареєстроване нерухоме майно.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною першою 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Із положень частини першої статті 184 СК України слідує, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як передбачено частиною першою статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості один із батьків має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У такому випадку частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, а також тверда грошова сума аліментів визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, а саме матеріальний та сімейний стан платника аліментів і дітей.

Визначений рішенням суду розмір аліментів не вважається незмінним.

Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні суттєвої зміни (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення статті 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Право стягувача або платника аліментів вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у статті 182 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, в силу статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, та навпаки).

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа №6-143цс13), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Указаний правовий висновок підтриманий Верховним Судом у постановах від 30 червня 2020 року (справа №343/945/19), від 12 січня 2022 року (справа №545/3115/19), від 22 серпня 2022 року (справа №712/6313/21).

Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року (справа №152/100/18) не погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що при вирішенні майже аналогічного спору не підлягає застосуванню стаття 192 СК України. При цьому Верховний Суд зазначив, що вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року (справа №372/2393/17).

У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року (справа №759/22898/20) зазначено, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги для зменшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру та зміну способу стягнення аліментів на дітей, ОСОБА_1 обґрунтувала свої вимоги необхідністю збільшення розміру аліментів, оскільки визначений судом розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) на місяць не був достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Водночас ОСОБА_1 не подала суду першої інстанції належних і допустимих доказів суттєвої зміни (покращення) матеріального стану платника аліментів, а також суттєвої зміни (погіршення) свого майнового стану як одержувача аліментів.

Такі докази не були подані позивачкою і суду апеляційної інстанції після того, як апеляційний суд ухвалою від 24 січня 2024 року роз`яснив сторонам право на вчинення такої процесуальної дії.

Отже підстави для зміни способу стягнення присуджених з ОСОБА_2 аліментів на малолітніх дочок ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відсутні.

Висновок суду першої інстанції про можливість зміни способу стягнення аліментів без застосування статті 192 СК України не відповідає чинним нормам закону та правовим позиціям Верховного Суду.

Порядок стягнення аліментів, окрім норм СК України, регулюється також положеннями статті 71 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження», якою визначено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Таким чином, висновок суду про те, що розмір стягуваних із ОСОБА_2 аліментів на дочок ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є недостатнім для забезпечення належного розвитку дитини, не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Заявлений ОСОБА_1 позов не підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових втрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про зміну розміру аліментів.

Оскільки в позові ОСОБА_1 відмовлено, то судовий збір за подання позову не може бути покладений на відповідача, а обґрунтовано сплачений ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 грн 40 коп. має бути відшкодований йому за рахунок держави.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 відмовити.

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 1 610 гривень 40 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

І.В. П`єнта

Головуючий у першій інстанції Карплюк О.І.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 50