Справа № 132/904/23
Провадження № 22-ц/801/268/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 рокуСправа № 132/904/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ткаченко Тамара Володимирівна, на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 09 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення грошових коштів які були надані ОСОБА_1 за кредитним договором № 16639-04/2021 від 26.04.2021, за кредитним договором № від 28.05.2021 та за кредитним договором № 209125315 від 29.05.2021, відтак з метою захисту порушеного права й охоронюваних законом інтересів, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Рішенням Калинівського районногосуду Вінницької області від 09.11.2023 року позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в загальному розмірі 19778,10 грн з яких:

за кредитним договором № 16639-04/2021 від 26.04.2021 в розмірі 12000 грн (8000 грн- заборгованість за основною сумою боргу, 4000 грн - сума заборгованості за відсотками);

за кредитним договором № від 28.05.2021 в розмірі 4770 грн (4000 грн- заборгованість за основною сумою боргу, 770 грн - сума заборгованості за відсотками);

за кредитним договором № 209125315 від 29.05.2021 в розмірі 3008,10 грн (3000 грн- заборгованість за основною сумою боргу, 8,10 грн - сума заборгованості за відсотками).

Стягнено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 649,25 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Ткаченко Т.В.подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем первинних банківських документів суду надано не було, а відтак у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження заборгованості відповідача перед банком за кредитними договорами.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції відповідає повністю.

Судом встановлено, що 26.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту № 16639-04/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефона відповідача, містить реквізити та підписи сторін.

Кредит наданий в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором (п.1.1). Клієнт підтвердив, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія ЗУ «Про споживче кредитування» (п.1.7). Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту (перерахування коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. (п.п. 2.4. п.2). Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.zeсredit.com.ua/. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.1.6). Ці правила є публічною пропозицією (офертою) в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту № 16639-04/2021 Товариство надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 8000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 20 днів, до 15.05.2021, зі сплатою за користування кредитом 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Підписавши договір, відповідач підтвердив, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. Відповідач підтвердив, що отримав від Товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Згідно додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту від 26.04.2021 № 16639-04/2021, сторони узгодили орієнтовну вартість кредиту: сума кредиту - 8000 грн, виданий на 20 днів, з фіксованою відсотковою ставкою за день за користування кредитом - 2,50%, сума нарахованих відсотків - 4000 грн, до сплати всього - 12000 грн. Кредитні кошти були направлені відповідачу в безготівковій формі на рахунок вказаної банківської картки. Відповідач використала кредитні кошти, однак, умов договору не виконала і не погасила борг.

29.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» був укладений договір факторингу № 29122021, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами, що були укладені між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та фізичними особами, в тому числі до ОСОБА_1 . Сторони погодили, що перехід прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача на суму 30000 грн, з яких:8000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22000 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. Про відступлення права вимоги відповідач був повідомлений, однак заборгованість не погасив.

Також, на підставі заявки-анкети на отримання кредиту, з моменту підписання акцепту про прийняття оферти від 28.05.2021, згідно з яким ОСОБА_2 згодна з умовами оферти від 28.05.2021 ТОВ «ІНФІНАНС», умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal», згодна укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 28.05.2021, на таких умовах: загальна сума кредиту 4000 грн; строк користування кредитом 11 днів; відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, що застосовується за умови дії Програми лояльності; річна відсоткова ставка 638,75%, що застосовується за умови дії програми лояльності; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні виходячи з розміру застосування номінальної та пільгової відсоткової ставки становить 4770 грн; реальна річна номінальна та пільгова відсоткова ставка за кредитом становить 34337,24%; акцепт оферти від 28.05.2021на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 28.05.2021 та отримання кредиту відповідно до заявки-анкети № 3655748 від 28.05.2021 підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 7z9f8n.

Згідно з пропозицією укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 28.05.2021 (оферта) та надання кредиту відповідно до заявки-анкети № 3655748 від 28.05.2021, ця пропозиція (оферта), акцепт оферти, графік платежів (додаток № 1 до договору), правила та заявка становлять єдиний документ Договір; приймаючи оферту та підписуючи акцент, одночасно підписуєте паспорт споживчого кредиту, наданий на розгляд до укладення договору та заявку-анкету на отримання кредиту; підтверджуєте, що вся інформація, яка міститься в ній, є точною та правдивою, підтверджуєте, що до укладення договору Товариство ознайомило із паспортом споживчого кредиту і на підставі інформації, яка міститься в ньому прийняли обґрунтоване рішення про укладення договору; у разі прийняття ОСОБА_1 цієї пропозиції укласти договір та з моменту підписання нею акцепту про прийняття оферти, всі подальші правочини з ТОВ «ІНФІНАНС» вважатимуться такими, що укладені з наміром створити правові наслідки, що обумовлені договором. На підтвердження умов кредитування та факту укладення договору позики до позову долучено Паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 7z9f8n, графік погашення у випадку закриття кредиту в дату першого платежу та додаток № 1 до договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 28.05.2021.

На підтвердження факту користування грошовими коштами за договором позики та факту несплати грошових коштів надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № від 28.05.2021 за період з 22.06.2023 до 31.01.2023.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі Фактор) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» (далі Клієнт) уклали договір факторингу № 22/06-22 від 222.06.2022, пунктом 1.1. якого визначено, що за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), проценти за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно з додатком № 1, є невід`ємною частиною договору.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022, заборгованість ОСОБА_1 за договором № /1 від 28.05.2021 становить 41240 грн, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу 4000 грн, суми заборгованості за відсотками 37240 грн, суми заборгованості за пенею 0,00 грн. Про відступлення права вимоги відповідач був повідомлений, однак заборгованість не погасив.

Крім того, 29.05.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 209125315. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 209125315. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська Агенція з Повернення Боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги. Позивач зазначає, що п. 2.1. договору факторингу визначено, що згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 4.1. договору факторингу сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у додатку до цього договору.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10518 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7518 грн сума заборгованості за відсотками.

Про відступлення права вимоги відповідач був повідомлений, однак заборгованість не погасив.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами вищезазначених договорів відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, усупереч вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих у кредит коштів або відсутність у неї банківської картки у банківській установі, на яку перераховувалися кредитні кошти не надала, відтак, суд дійшов висновку, що за договорами позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 16639-04/2021 від 26.04.2021, № від 28.05.2021, № 209125315 від 29.05.2021, наявна заборгованість, яку необхідно стягнути на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як нового кредитора в силу вимог ст.ст.512, 514 ЦК України, відповідно до укладених договорів факторингу № 29122021 від 29.12.2021, № 22/06-22 від 22.06.2022, № 20102022 від 20.10.2022.

При цьому, з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним.

Відтак, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості за зазначеними вище договорами в розмірі 19778,10 грн.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Частиною першою статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Законом України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частиною восьмою статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Установлено, що кредитні договори укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подала заявки на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позик, після чого позикодавці надіслали останній за допомогою засобів зв`язку на указаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявниця використала для підтвердження підписання договорів позики.

Установивши, що без здійснення указаних дій відповідачкою кредитні договори не були б укладеними сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Всупереч умов укладених кредитних договорів та договору позики, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також виконання інших зобов`язань у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами, відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість.

За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що:

«стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню».

Договори, укладені між відповідачем ОСОБА_1 та первісними кредиторами, договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення богів», у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.

У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі № 6-14194св14, зроблено висновок, що:

«підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно установив, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення богів» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по спірних кредитних договорах, а ОСОБА_1 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразових ідентифікаторів, однак у порушення умов указаних договорів остання не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредитів у розмірах та на умовах, визначених укладеними правочинами, презумпція правомірності яких не спростована та дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Що стосується тверджень скаржника про те, що позивачем первинних банківських документів суду надано не було, а відтак у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження заборгованості відповідача перед банком за кредитними договорами, то апеляційний суд зазначає наступне.

Розрахунки заборгованості за кредитними договорами, укладеними між первісними кредиторами і ОСОБА_1 , які надані суду позивачем, є належними та допустимими доказами стосовно надання кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, а також нарахування процентів.

Оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первісним кредитором та, відповідно, не може надати первинні банківські документи, оскільки такі документи формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит, тому надані суду позивачем розрахунки є належними та допустимими доказами заборгованості ОСОБА_1 перед кредиторами.

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Таким чином, з урахуванням наявних у справі письмових доказів та пояснень позивача, викладених у позовній заяві, у суду першої інстанції не було підстав для висновку про недоведеність факту отримання відповідачкою кредитних коштів.

Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Проте, ОСОБА_1 чи її представник не надали суду жодних доказів, зокрема виписки по рахунках про рух коштів у період часу укладення кредитних договорів, для спростування факту перерахування та отримання нею кредитних коштів.

Крім того, заперечуючи правильність нарахування заборгованості за кредитними договорами відповідач не навела свої розрахунки та не спростувала розрахунки, складені позивачем.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Згідно з нормами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 09 листопада 2023 рокузалишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ткаченко Тамара Володимирівна, залишити без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 09 листопада 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: С.К. Медвецький

В.В. Оніщук