У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м. Київ

Справа № 753/1460/21

Провадження: № 22-ц/824/3779/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Верланова С. М.

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Гусак О.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та неустойки у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором,

у с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 червня 2020 року між компанією «ProduktoffeCompany OU» (далі - замовник) та ОСОБА_2 було укладено договір на виконання робіт з розробки, впровадження та обслуговування програмного забезпечення (далі - договір). За умовами договору відповідач зобов`язався виконати роботи по розробці та впровадженню програмного забезпечення під умовною назвою «Продуктофф», його гарантійного обслуговування, а замовник - оплатити їх вартість. Замовник належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені умовами договору, щодо оплати виконуваної відповідачем роботи та сплатив на його рахунок грошові кошти у загальному розмірі 36367 грн. У свою чергу, відповідачем під час виконання умов договору були допущені істотні відступи від його умов, виявлені недоліки у виконаній роботі, робота здійснювалась з порушенням термінів її виконання.

20 серпня 2020 року між компанією «ProduktoffeCompany OU» та позивачем укладено угоду про передачу прав та обов`язків за договором на виконання робіт з розробки, впровадження та обслуговування програмного забезпечення від 22 червня 2020 року. Відповідно до пунктів 1, 2 цієї угоди компанія «ProduktoffeCompany OU» передала, а позивач прийняв всі права, обов`язки та відповідальність замовника за договором на виконання робіт з розробки, впровадження та обслуговування програмного забезпечення від 22 червня 2020 року з моменту укладення цієї угоди.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань передбачених договором, 21 серпня 2020 року позивачем було надіслано на електронну поштову адресу відповідача, зазначену у підпункті 12.2.2 договору, повідомлення про розірвання договору від 22 червня 2020 року.

Позивач намагався врегулювати спір та надіслав відповідачу лист-претензію від 6 жовтня 2020 року, в якій було зазначено про виявлені недоліки у виконаній роботі та містились вимоги про виправлення недоліків, що виявлені в акті №2 від 1 серпня 2020 року за власний рахунок з доробкою відповідної кількості годин та виконанням роботи у відповідності до технічного завдання та сплати договірної санкції відповідно до п.7.3. договору в розмірі 30% від суми, що відповідає вартості 140 годин виконаних робіт із розрахунку 8.55 доларів США за одну годину. Також в листі-претензії містилась пропозиція про виконання наведених у ній вимог протягом 14 календарних днів з моменту її отримання відповідачем. 15 жовтня 2020 року відповідач надав відповідь, у якій зазначив, що не погоджується з вимогами листа-претензії, вважає, що робота виконана ним якісно, з детальними коментарями та була належним чином протестована, а тому не вбачає підстав для задоволення претензії.

За викладених обставин, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 збитки, що спричинені неналежним виконанням зобов`язань за договором на виконання робіт з розробки, впровадження та обслуговування програмного забезпечення від 22 червня 2020 року у розмірі 36 367 грн та неустойку у розмірі 32501 грн 26 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено надані докази щодо відповідності виконаної роботи технічному завданню, а висновок про те, що відповідач повністю виконав роботи за договором та можливості застосування у зв`язку із цим положень п. 2.2. договору щодо усунення виявлених недоліків шляхом гарантійного сервісного обслуговування є не правильними. Відмічав, що з акту №2 виконаних робіт від 15 жовтня 2020 року та листування сторін випливає, що роботи за договором не були закінчені, а розробка програмного забезпечення не була завершена. 21 серпня 2020 року відповідачу було надіслано повідомлення про розірвання договору, а тому зобов`язання за договором, як то усунення недоліків, здійснення гарантійного обслуговування, припинились, а у позивача виникло право на відшкодування збитків.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року та від 13 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року призначено у справі судову комп`ютерно-технічну експертизу програмного коду, проведення якої доручено Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності.

На вирішення експертизи постановлено наступне питання:

- чи можна за допомогою вихідного програмного коду, розробленого ОСОБА_2 реалізувати функції, передбачені технічним завданням на його розробку з урахуванням акту №2 виконаних робіт?

07 грудня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання судового експерта Науково-дослідного центру судової експертизи Кривоножко Г. про надання додаткових матеріалів та об`єктів або безперешкодний доступ до програмного забезпечення та договірної та експлуатаційної документації.

29 грудня 2022 року від ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення щодо клопотання судового експерта Кривоножко Г.Є.

20 лютого 2023 року до Київського апеляційного суду з Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності повернуті матеріали цивільної справи №753/1460/21 та надано повідомлення №172/22 про неможливість надання висновку експерта у цивільній справі № 753/1460/21 від 19 січня 2023 року у зв`язку з відсутністю необхідних матеріалів, об`єктів дослідження та погодженого питання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року поновлено.

19 квітня 2023 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання щодо повторного направлення матеріалів справи для проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року клопотання ОСОБА_1 задоволено, направлено справу до Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності на виконання ухвали Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року.

31 січня 2024 року на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи.

09 лютого 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направили на електронну адресу Київського апеляційного суду заяву про затвердження мирової угоди.

Перевіривши доводи спільної заяви про затвердження мирової угоди, дослідивши мирову угоду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її затвердження.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі (частини перша-четверта статті 207 ЦПК України).

За правилами ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом і має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (стаття 208 ЦПК України).

Відповідно до умов мирової угоди від 09 лютого 2024 року сторони у справі №753/1460/21 на підставі статті 373 ЦПК України домовились врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди, згідно якої:

1. З метою врегулювання спору сторони домовились про те, що відповідач зобов`язується сплати позивачу грошову суму в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. в якості відступного за договором на виконання робіт з розробки, впровадження та обслуговування програмного забезпечення від 22.06.2020 року.

2. Сторони домовились, що у строк до 10 (десяти) днів з моменту затвердження даної мирової угоди судом та винесення відповідної ухвали, відповідач сплачує на користь позивача грошові кошти в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. Грошові кошти підлягають сплаті на поточний рахунок позивача: НОМЕР_1 в АТ ПриватБанк Київ, МФО банку 305299, код РНОКПП отримувача НОМЕР_2.

3. Після зарахування на поточний рахунок позивача, зазначений у пункті 4 цієї угоди, грошових коштів від відповідача, припиняються будь-які зобов`язання Сторін за договором на виконання робіт з розробки, впровадження та обслуговування програмного забезпечення від 22.06.2020 року, в тому числі позивач втрачає право вимоги щодо стягнення збитків, неустойки та будь-яких інших майнових та/або немайнових вимог та претензій до відповідача, що випливають із вказаного договору.

4. Судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу, що понесені позивачем у зв`язку зі зверненням до Дарницького районного суду з позовними вимогами до відповідача, а також у зв`язку з поданням апеляційної скарги про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.06.2021р. у справі №763/1460/21, покладаються на позивача, за винятком 50% судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, який підлягає поверненню з державного бюджету у зв`язку із затвердженням мирової угоди.

5. Судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу, понесені відповідачам у зв`язку з розглядом Дарницьким районним судом м. Києва та Київським апеляційним судом справи №763/1460/21, покладаються на відповідача.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Згідно із частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Зі змісту поданої до суду мирової угоди встановлено, що вона укладена з метою врегулювання спору між сторонами та відповідає вимогам статті 207 ЦПК України.

Сторони усвідомлюють правові наслідки затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для затвердження мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнання нечинним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року та закриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 142 ЦПК України уразі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Враховуючи укладення сторонами мирової угоди, з державного бюджету підлягає поверненню на користь ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого судового збору при поданні апеляційної скарги в розмірі 681 грн. (1 362 : 2).

Керуючись ст.ст. 207, 373, 374 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у такій редакції:

1. З метою врегулювання спору сторони домовились про те, що відповідач зобов`язується сплати позивачу грошову суму в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. в якості відступного за договором на виконання робіт з розробки, впровадження та обслуговування програмного забезпечення від 22.06.2020 року.

2. Сторони домовились, що у строк до 10 (десяти) днів з моменту затвердження даної мирової угоди судом та винесення відповідної ухвали, відповідач сплачує на користь позивача грошові кошти в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. Грошові кошти підлягають сплаті на поточний рахунок позивача: НОМЕР_1 в АТ ПриватБанк Київ, МФО банку 305299, код РНОКПП отримувача НОМЕР_2.

3. Після зарахування на поточний рахунок позивача, зазначений у пункті 4 цієї угоди, грошових коштів від відповідача, припиняються будь-які зобов`язання Сторін за договором на виконання робіт з розробки, впровадження та обслуговування програмного забезпечення від 22.06.2020 року, в тому числі позивач втрачає право вимоги щодо стягнення збитків, неустойки та будь-яких інших майнових та/або немайнових вимог та претензій до Відповідача, що випливають із вказаного договору.

4. Судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу, що понесені позивачем у зв`язку зі зверненням до Дарницького районного суду з позовними вимогами до відповідача, а також у зв`язку з поданням апеляційної скарги про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.06.2021р. у справі №763/1460/21, покладаються на позивача, за винятком 50% судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, який підлягає поверненню з державного бюджету у зв`язку із затвердженням мирової угоди.

5. Судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу, понесені відповідачам у зв`язку з розглядом Дарницьким районним судом м. Києва та Київським апеляційним судом справи №763/1460/21, покладаються на відповідача.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та неустойки у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором закрити.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги (квитанція про сплату №1036, від 01 липня 2021 року), що складає 681 (шістсот вісімдесят одна) грн.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , тел. НОМЕР_5 .

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 29 лютого 2023 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

С. М. Верланов