Провадження № 4-с/686/36/24
УХВАЛА

09 липня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю представника скаржника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Макарова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на дії державного виконавця щодо відмови у знятті арешту з майна боржника, в обґрунтування якої вказав, що на виконанні Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому перебуває виконавче провадження № 67238719 щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на підставі судового наказу №686/24121/21, який виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області.

Постановою від 17.10.2022 року на все нерухоме майно ОСОБА_2 було накладено арешт, у тому числі на належну йому земельну ділянку із к/н :04:009:0126.

30.04.2024 року в інтересах ОСОБА_2 було направлено заяву про зняття арешту, який було накладено на нерухоме майно, відповідно до постанови від 17.10.2022 року.

У задоволені вказаної заяви листом за №41527 від 02.05.2024 року відмовлено з посиланням на те, що боржник офіційно не працевлаштований, доходів не отримує, а тому підстави для зняття арешту відсутні. Також зазначено, що станом на 01.05.2024 року заборгованість за сплати аліментів на користь стягувача відсутня.

В свою чергу, арешт накладений державним виконавцем порушує, гарантоване ст. 41 Конституції України право власності, яке є непорушним. На даний час ОСОБА_2 не може розпоряджатися своєю власністю, не може придбавати та відчужувати майно, не може здавати в оренду належне йому майно з метою отримання доходу, а також вчиняти інші пов`язані з цим.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, повідомлена про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку.

Державний виконавець Макаров В.О. в судовому засіданні вимоги скарги не визнав, подав відзив на скаргу, де зазначив, що згідно п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону №1404-УІІІ підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Згідно відповіді на запит №199578676 від 01.05.2024 року боржник офіційно доходів не отримує, офіційно не працевлаштований.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано земельна ділянка реєстраційний об`єкта нерухомого майна: 250, кадастровий номер :04:009:0126.

Згідно відповіді на запит МВС від 21.05.2024 року за боржником зареєстровані транспортні засоби відсутні.

До заяви про зняття арешту з майна скаржником не було додано доказів про можливість забезпечення виконання рішення суду в інший спосіб, окрім як звернення стягнення на майно боржника, тому у державного виконавця відсутні підстави, визначені ст. 59 Закону №1404-УІП для зняття арешту з нерухомого майна боржника, до скарги скаржником не додано доказів про можливість забезпечення виконання рішення суду в інший спосіб, а тому підстави для задоволення скарги відсутні, просить в задоволенні скарги відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.10.2021 справа № 686/24121/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки від заробітку (доходу), щомісячно але н менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів, починаючи з 08 жовтня 2021 року і до досягнення дитини повноліття.

25.10.2021 постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження № 67238719 з примусового виконання судового наказу від 20.10.2021 справа № 686/24121/21.

17.10.2022 постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику, оскільки боржник допустив заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на належну ОСОБА_2 земельну ділянку к/н :04:009:0126 накладено арешт.

30.04.2024 року в інтересах ОСОБА_2 було направлено заяву про зняття арешту, який було накладено на нерухоме майно, відповідно до постанови від 17.10.2022 року.

Листом за №41527 від 02.05.2024 року скасування арешту відмовлено з посиланням на те, що боржник офіційно не працевлаштований, доходів не отримує, а тому підстави для зняття арешту відсутні. Також зазначено, що станом на 01.05.2024 року заборгованість за сплати аліментів на користь стягувача відсутня.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_2 посилався на відсутність заборгованості зі сплати аліментів, що є підставою для зняття арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця від 17.10.2022 року, крім цього зазначив, що здійснює підприємницьку діяльність, має стабільний дохід, сплачує податки, накладений арешт перешкоджає отримувати додатковий дохід від здачі майна в оренду, що могло б створити додатковий дохід та як наслідок збільшити розмір аліментів.

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Забезпечення виконання рішення, яким передбачено стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів, має бути реальним, а не декларативним.

Саме на боржнику лежить тягар доведення, що виконання рішення зі сплати аліментів забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Сплата у певний період заявником аліментів після того, як він допустив наявність заборгованості, не свідчить про те, що виконання рішення є забезпеченим в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника у розумінні пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 травня 2021 року у справі № 490/6309/16-ц, від 20 грудня 2021 року у справі № 646/7134/19, від 23 вересня 2022 року у справі № 554/1119/21, від 29 січня 2024 року у справі № 645/2710/17.

На момент винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника, а також на момент звернення представника боржника до державного виконавця із заявою про зняття арешту з майна, у розпорядженні державного виконавця були відсутні відомості про те, що виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, зокрема про офіційне працевлаштування ОСОБА_2 та можливість звернення стягнення на його заробітну плату.

Під час судового розгляду представником скаржника надано відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу лише станом на 27.06.2024.

За таких обставин, незняття державним виконавцем арешту з майна боржника ОСОБА_2 з метою забезпечення належного виконання судового рішення про стягнення аліментів на дитину не свідчить про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною третьою статті 451 ЦПК України передбачено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 447-451, 353 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного тексту ухвали 10.07.2024.

Суддя: