ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

м.Черкаси

Справа № 712/2372/24
Провадження № 22-ц/821/1593/24
Категорія: 310030000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Карпенко О.В.

суддів Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 липня 2024року (ухваленого під головуванням судді Пироженка С.А. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.09.2011 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який було зареєстровано 22.09.2007 року РАЦС по м. Черкаси, актовий запис №1139.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси видано свідоцтво про народження НОМЕР_1 та зроблено відповідний запис в Книзі реєстрації народжень за №892.

Позивачка вказує, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.06.2023 по справі №712/1676/23 позов ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задоволено, та стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Вказує, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

У їх спільної дитини встановлено численні захворювання, які підтверджуються наступними довідками та виписками: виписка № 2089 від 12.03.2023 року із медичної карти амбулаторного хворого: встановлено діагноз G40.4 Генералізована епілепсія з частими (до 10-12 разів на добу) генералізованими епінападами; виписка від 03.05.2023 року з медичної карти стоматологічного хворого встановлено дистальний прикус, вестибулярне положення центральних різців, ретенція 13 зуба, скупченість на ніжній щелепі, тортоанамалія 22 зуба; виписка № 4308 від 14.11.2023 р. із медичної карти амбулаторного хворого встановлено діагноз G40.4 Генералізована епілепсія з частими генералізованими епінападами по типу абсансів;

13.12.2023 проведено Магнітно-резонансну томографію та встановлено прояви легкої змішаної гідроцефалії. Асиметрія гіпокампів (S>D), згладженість структури лівого гіпокампу, може свідчити про появу ФКД; Довідкою від 12.01.2024 року встановлено діагноз - дистонія; виписка №1463 від 26.01.2024 року встановлено діагноз - К01.0 Ретиновані зуби;

Позивачка вказує, що ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю до 18 років, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Вказані захворювання мають досить серйозний характер з тяжкими наслідками для здоров`я дитини. Лікування при таких діагнозах потребує постійної діагностики лікарів, яке потребує значних коштів, які вона не має можливості забезпечити, оскільки має 2 групу інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 та самостійно виховує свою дитину. При цьому ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дитини. Аліменти не покривають витрат на утримання сина.

Понесені витрати ОСОБА_1 на лікування сина, які включали в себе спеціальні медичні обстеження, консультування лікарів, здачі аналізів, стоматологічні послуги, МРТ, придбання ліків та інші витрати складають орієнтовно 64 472,82 грн.

Зазначена сума є додатковими витратами на дитину, тобто такими витратами, що викликані особливими обставинами, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою.

Вважає, що відповідач є працездатним, є військовослужбовцем, має змогу сплатити половину вартості понесених нею витрат на лікування дитини, що становить 32 236,41 грн.

На підставі викладеного, позивачка просила постановити судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , додаткові витрати на їх спільну дитину - ОСОБА_3 , у розмірі 32 236,41 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 32 236,41 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що суд дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання, що додаткові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 32 236 грн 41 коп, тобто половину тих коштів, які витрачені позивачкою, у зв`язку із чим дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 28 серпня 2024 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим із неповним з`ясуванням обставин справи, просив скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 липня 2024 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_2 , зокрема, мотивована тим, що він сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів), заборгованості зі сплати аліментів немає.

Вважає, що додаткові витрати на утримання дитини є необгрунтованими та такими, що позивач штучно створює, так як інвалідність дитини з діагнозом генералізована епілепсія та необхідність дитині «Брекет системи» для встановлення прикусу, не відповідає діагнозу, відповідно до інвалідності дитини.

Вказує, що розмір аліментів 1/3 частини від усіх доходів, є розміром який перевищує встановлений законодавством розмір, тому вважає, що сплачуваних аліментів достатньо для утримання дитини.

Витрати позивачки, на думку скаржника, не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки вони здійснені добровільно позивачем та є звичайними витратами на дитину, і він не зобов`язаний брати участь у їх сплаті.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 07 листопада 2024 року, ОСОБА_1 вважаючи доводи скаржника необґрунтованими, а рішення суду законним і обгрунтованим, просила залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Фактичні обставини справи

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, з 22 вересня 2007 року по 06 вересня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.06.2023 по справі №712/1676/23 позов ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задоволено, та стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

У ОСОБА_3 було встановлено численні захворювання, які підтверджуються наступними довідками та виписками: виписка № 2089 від 12.03.2023 із медичної карти амбулаторного хворого: встановлено діагноз G40.4 Генералізована епілепсія з частими (до 10-12 разів на добу) генералізованими епінападами; виписка від 03.05.2023 з медичної карти стоматологічного хворого встановлено дистальний прикус, вестибулярне положення центральних різців, ретенція 13 зуба, скупченість на ніжній щелепі, тортоанамалія 22 зуба; виписка № 4308 від 14.11.2023 із медичної карти амбулаторного хворого встановлено діагноз G40.4 Генералізована епілепсія з частими генералізованими епінападами по типу абсансів;

13.12.2023 було проведено Магнітно-резонансну томографію. Встановлено прояви легкої змішаної гідроцефалії. Асиметрія гіпокампів (S>D), згладженість структури лівого гіпокампу, може свідчити про появу ФКД; Довідкою від 12.01.2024 року встановлено діагноз - дистонія; виписка №1463 від 26.01.2024 встановлено діагноз - К01.0 Ретиновані зуби.

Згідно медичного висновку № 14 від 10 червня 2024 року ОСОБА_3 має захворювання Симптоматична генералізована епілепсія з частими (до 15 разів на добу) епінападами.

ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю до 18 років, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Понесені витрати ОСОБА_1 на лікування сина, які включали в себе спеціальні медичні обстеження, консультування лікарів, здачі аналізів, стоматологічні послуги, МРТ, придбання ліків та інші витрати складають орієнтовно 64 472,82 грн. На підтвердження понесених витрат на лікування дитини, позивачем додано до позовної заяви: виписки про надані медичні послуги, квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків, згідно з рекомендаціями лікарів.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення додаткових витрат на дитину.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить, насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини, які пов`язані з витратами на лікування сина, який має численні захворювання, на обстеження та лікування якого позивач витрачає значні кошти, а розмір аліментів не покриває ці витрати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що витрати які підлягають стягненню з відповідача, були витрачені позивачем саме на лікування сина.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю до 18 років, у якого було встановлено численні захворювання.

На підтвердження розміру понесених додаткових витрат на обстеження, викликані захворюванням дитини сторін, та її лікування позивачем були надані копії медичних документів, зокрема довідки та виписки: виписка № 2089 від 12.03.2023 року із медичної карти амбулаторного хворого: встановлено діагноз G40.4 Генералізована епілепсія з частими (до 10-12 разів на добу) генералізованими епінападами; виписка від 03.05.2023 року з медичної карти стоматологічного хворого встановлено дистальний прикус, вестибулярне положення центральних різців, ретенція 13 зуба, скупченість на ніжній щелепі, тортоанамалія 22 зуба; виписка № 4308 від 14.11.2023 р. із медичної карти амбулаторного хворого встановлено діагноз G40.4 Генералізована епілепсія з частими генералізованими епінападами по типу абсансів; 13.12.2023 року було проведено Магнітно-резонансну томографію. Встановлено прояви легкої змішаної гідроцефалії. Асиметрія гіпокампів (S>D), згладженість структури лівого гіпокампу, може свідчити про появу ФКД; Довідкою від 12.01.2024 року встановлено діагноз - дистонія; виписка №1463 від 26.01.2024 року встановлено діагноз - К01.0 Ретиновані зуби. Згідно медичного висновку № 14 від 10 червня 2024 року ОСОБА_3 має захворювання Симптоматична генералізована епілепсія з частими (до 15 разів на добу) епінападами, а також чеки на придбання ліків та огляд у приватних лікарів та проведення платних процедур.

Вказані витрати були здійснені з метою проведення лікування дитини ОСОБА_3 , за наслідками діагностованих хвороб, а також з метою покращення життя дитини, а отже, є такими, що викликані особливими обставинами та були понесені саме у зв`язку з потребою у відповідній медичній допомозі дитині, пов`язані з її здоров`ям та покращенням способу життя при наявності тяжких діагнозів, а отже, є додатковими витратами та регулюються ст. 185 СК України.

Посилання скаржника, що додаткові витрати на утримання дитини є необгрунтованими та такими, що позивач штучно створює, так як інвалідність дитини з діагнозом генералізована епілепсія та необхідність дитині «Брекет системи» для встановлення прикусу, не відповідає діагнозу, відповідно до інвалідності дитини, є необгрунтованими, оскільки встановлення «брекет системи» при досить важких захворюваннях з тяжкими наслідками, покращує спосіб життя дитини.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, що витрати позивачки не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки вони здійснені добровільно позивачем та є звичайними витратами на дитину, а відповідач не зобов`язаний брати участь у їх сплаті, є безпідставними, оскільки згідно норм Сімейного Кодексу України брати участь у додаткових витрат зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач є працездатною особою, при цьому, не надано доказів про його стан здоров`я чи матеріальний стан, інших утриманців, як не надано і доказів неможливості його участі у додаткових витратах на дитину.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, стягнувши із відповідача додаткові витрати, понесені позивачкою, у розмірі 32 236,41 грн.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст.ст.12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 липня 2024року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

Т.Л. Фетісова