ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/777/24 Справа № 212/3343/23 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Бортник В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/3343/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2023 року, ухваленого у складі судді Ваврушак Н.М., -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року позивачі звернулись до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу, визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 між позивачами та відповідачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» укладено Типовий договір постачання природного газу споживачам. Позивачі сумлінно виконуючи всі умови даного договору Споживачі регулярно оплачували рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» за спожитий природний газ згідно договору та в терміни, визначені в рахунках.

В свою чергу, AT «ОГРМ «Криворіжгаз» в односторонньому порядку перестало виконувати свої зобов`язання перед Споживачами, визначені Типовим договором розподілу природного газу, в частині забезпечення на межі балансової належності належного обліку природного газу, що призвело до штучного завищення AT «ОГРМ «Криворіжгаз» визначених об`ємів розподілу, споживання природного газу та поклало на споживачів щомісячні додаткові фінансові витрати.

AT «ОГРМ «Криворіжгаз» встановило Споживачам на будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальнобудинковий вузол обліку газу.

В листопаді 2016 року споживачам стало відомо, що для них AT «ОГРМ «Криворіжгаз» в односторонньому порядку з 01.10.2016 року почало нараховувати об`єми використаного природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу.

Дані дії AT «ОГРМ «Криворіжгаз» Споживачі вважають незаконними оскільки фактичний об`єм розподіленого природного газу по об`єкту побутового споживача визначається за допомогою лічильника газу, який встановлюється на межі балансової належності об`єкта споживача.

Згідно із Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Кодексу газорозподільних систем. Типового договору розподілу природного газу, побутовим споживачам природного газу, що проживають в будинку АДРЕСА_1 , які не забезпечені приладами обліку газу, для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного, газу по їх квартирах, на межі балансової належності, якою є територіально відокремлюючі стіни даних квартир, АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» (Оператор ГРМ) повинно встановити квартирні лічильники газу, а в разі відмови від встановлення квартирних лічильників газу припинити газопостачання.

Оскільки позивачі як побутові споживачі за договором розподілу природного газу не забезпечені індивідуальними лічильниками газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживала за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання відповідно до пункту З глави 4 розділу IX Кодексу ГРС.

Отже, дії АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу замість квартирних лічильників газу побутовим споживачам, що проживають в будинку АДРЕСА_1 , оскільки такі дії вчиненні з порушенням положень Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Кодексу ГРС. Типового договору розподілу природного газу.

Відповідно до п.1.2 Типового договору розподілу природного газу умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2494.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору.

Встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу побутовим споживачам природного газу, що проживають в будинку АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» ставить у нерівне становище побутових споживачів цього будинку перед іншими побутовими споживачами багатоквартирних будинків у Дніпропетровській області, в яких Оператором ГРМ встановлені індивідуальні лічильники газу, оскільки приймання-передача та визначення Фактичного об`єму спожитого газу буде визначатись не по об`єктам побутових споживачів (квартирах), а за будинком, чим порушуються умови Типового договору та Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до пункту 1 Тимчасового положення про порядок розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку вимоги до облаштування та експлуатації будинкового вузла обліку встановлюються Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Мінпаливенерго від 27.12.2005 року №618.

Згідно пункту 2 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Мінпаливенерго від 27.12.2005 року №618, правила поширюються на суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з постачання та транспортування природного газу розподільними мережами, споживачів газу, крім населення, суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з проектування, налагоджування вузлів обліку газу, а також з розроблення та виготовлення засобів вимірювальної техніки, які призначені для використання на вузлах обліку газу.

Отже, вимоги до облаштування та експлуатації будинкового вузла обліку не поширюються на населення, що також підтверджується відсутністю в Тимчасовому положенні такого суб`єкта , як побутові споживачі (населення).

Багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 не має єдиного власника (балансоутримувача), що володіє даним будинком одноособово, оскільки даний будинок як цілісність є спільною частковою власністю власників квартир та приміщень цього будинку, тобто управління здійснюється співвласниками відповідно до положень чинного законодавства.

Таким чином, за відсутності одноособового балансоутримувача (власника) багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 не можливо застосувати положення пункту 1 глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, адже співвласникам даного багатоквартирного будинку, які є побутовими споживачами (населенням), по їх об`єктах встановлюються квартирні лічильники газу відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем.

Окрім того, відповідно до статті 7 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», міністерства та інші центральні і місцеві органи виконавчої влади мають забезпечити перегляд і скасування їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону.

Отже, Тимчасове положення та Кодекс газорозподільних систем не може суперечити Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який регулює забезпечення комерційного обліку для населення та не передбачає встановлення зазначеній категорії загадьнобудинкових приладів обліку.

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності відносно будинку АДРЕСА_1 не складався, а тому точка обліку була не визначена. За таких обставин, не маючи точки обліку, тобто вихідних даних для розрахунку проекту, працівники АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» не могли розробити проект та не мали права здійснювати монтаж загальнобудинкового приладу обліку.

У зв`язку з цим, вважають незаконними дії АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу в будинку АДРЕСА_1 та незаконними нарахування АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» об`ємів спожитого природного газу побутовим споживачам природного газу на підставі показань загальнобудинкового лічильника газу.

Наголошують, що позиція АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» про те, що запровадження індивідуального обліку у абонентів з газовою плитою потребує значних коштів у зв`язку з високою вартістю встановлення приладу індивідуального обліку та тривалих термінів встановлення приладу індивідуального обліку є необґрунтованою та такою, що легалізує дискримінацію побутових споживачів природного газу.

Посилаючись на викладене, позивачі просили суд: визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконним встановлений Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу за показаннями загальнобудинкового прибору обліку газу для побутових споживачів природного газу;

- зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» з 25.01.2017 року поновити для побутових споживачів природного газу, позивачам у справі режим нарахування природного газу відповідно до встановлених білетомом Міністрів України норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників;

- визнати право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» за побутовими споживачами природного газу;

- зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного облік природного газу» за свій рахунок здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників позивачам.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» поновити позивачам режим нарахування природного газу відповідно до встановлених Кабінетом Міністрів України норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Визнано право на безкоштовне забезпечення індивідуальними газовими лічильниками за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» за побутовими споживачами природного газу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які проживають в будинку АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» судовий збір на користь держави в розмірі 9662,40 гривень.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову повністю, застосувативши строк позовної давності.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що 28 липня 2023 року НКРЕКП прийнято постанову №1388 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природнього газу, виданої АТ «ОГС «Криворіжгаз», яка набрала чинності 01 серпня 2023 року, отже з 01 серпня 2023 року АТ «ОГС «Криворіжгаз» не є Опертором ГРМ, тому повноваження здійснення розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачам та здійснення перерахунку у відповідача відсутні. Крім того, з 01 серпня 2023 року АТ «ОГС «Криворіжгаз» не має повноважень на забезпечення індивідуальними газовими лічильниками.

Крім того, відповідач наголошує на спливі строків позовної давності, оскільки позивачам загальнобудинковий лічильник газу встановлено і опломбовано 23.01.2017 року, строк позовної давності закінчився 23.01.2020 року.

Водночас, судом першої інстанції не взято до уваги, що Позивачами право власності на квартири було набуто після дати зазначеної в частині 1 статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», тобто після 01 січня 2021 року, що унеможливлювало виникнення у АТ «Криворіжгаз» як Відповідача, обов`язку по встановленню Індивідуальних лічильників природного газу споживачам в ті квартири, які їм на зазначену ними самими датами не належали. Тобто, вищевказані позивачі є споживачами природного газу за вказаною адресою лише відповідно з дати набуття права власності на квартири, однак просили суд здійснити перерахунок за період з 01.10.2016 року, в який споживачами природного газу за адресами не були, про що судом першої інстанції в резолютивній частині рішення не зазначено, що може призвести до довільного тлумачення рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу сторонами не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

В судове засідання інші учасники справи не з`явились, про день та час слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачі є або власниками, або зареєстровані та проживають у будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривого Рогу (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривому Розі) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз».

Відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» протягом 2011-2017 років приймав від НАК «Нафтогаз України» природний газ та здійснював його постачання до будинку АДРЕСА_1 , тобто кожен із позивачів є споживачем природного газу, який постачається до їх квартир, розташованих у будинку АДРЕСА_1 .

Згідно наданої відповідачем інформації, ПАТ «Криворіжгаз», на теперішній час Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», встановило на будинку АДРЕСА_1 загальнобудинковий вузол обліку газу, який введено в експлуатацію з 23.01.2017 року, у зв`язку з чим позивачам в односторонньому порядку почали нараховувати об`єми використаного природного газу згідно показань загальнобудинкового приладу обліку.

Спір між сторонами виник з приводу неправомірного встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу на будинку АДРЕСА_1 та зміну відповідачем Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» в односторонньому порядку режиму нарахування природного газу побутовим споживачам.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивачів, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивачів.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції станом на час звернення позивачів до суду з цим позовом, цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

- засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики;

- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

- норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

- споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Як наведено у статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Тарифи на газопостачання відносяться до першої групи.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга статті 20 цього Закону).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Як зазначено у частині першій статті 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природнього газу».

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

ПАТ «Криворіжгаз», на теперішній час АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», на час виникнення спірних правовідносин і на час звернення позивачів до суду був Оператором ГРМ.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції на час звернення позивачів до суду з цим позовом, фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з положеннями статті 6 Закону Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року №259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року. Відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», - тільки для приготування їжі - до 01 січня 2021 року.

Між тим, набрав чинності Закон України, яким були внесені зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку газу щодо встановлення споживачам індивідуальних лічильників природного газу», зокрема, передбачено встановлення індивідуального лічильника споживачам, у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі до 01 січня 2023 року.

У постанові Верховного Суду від 25 червня 2020 року в справі №212/7490/17-ц (провадження №61-1511св19) зроблено такий висновок: «враховуючи те, що за час розгляду справи в Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» були внесені зміни, зокрема і в ст.6 цього Закону, якою передбачається строк встановлення газових лічильників для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2021 року, апеляційним судом правильно застосовано вказаний Закон, оскільки спірні правовідносини є триваючими».

Схожий за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі №212/3482/18, від 18 листопада 2020 року у справі №212/4456/19.

Як встановлено судом, позивачі є споживачами природного газу, а Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС.

Колегією суддів встановлено, що позивачі приєдналися до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ.

Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору ПАТ «Криворіжгаз», взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу та у який період, колегія суддів вважає за необхідне керуватися частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно зобов`язаний забезпечити встановлення лічильника газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі.

Саме на відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача як споживача таких послуг.

Зазначений висновок також зроблений Великою Палатою Верховного Суду у справах № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року, № 212/5836/17 від 26 жовтня 2021 року.

Відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. З урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» волевиявлення позивачів на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що задоволення вимог позивачів буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачам індивідуального лічильника забезпечить оплату ними саме того об`єму газу, який ними спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо спливу строків позовної давності, оскільки загальнобудинковий лічильник газу встановлений 23.01.2017 року, строк позовної давності закінчився 23.01.2020 року, тоді як з позовом до суду позивачі звернулись лише у травні 2023 року, тобто після закінчення загального строку позовної давності, колегія суддів не бере до уваги, оскільки порушення прав позивачів, як споживачів, є триваючими, а тому вони вправі звернутись до суду за захистом своїх прав у будь-який момент.

Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що 28 липня 2023 року НКРЕКП прийнято постанову №1388 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природнього газу, виданої АТ «ОГС «Криворіжгаз», яка набрала чинності 01 серпня 2023 року, отже з 01 серпня 2023 року АТ «ОГС «Криворіжгаз» не є Опертором ГРМ, тому повноваження здійснення розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачам та здійснення перерахунку у відповідача відсутні. Крім того, з 01 серпня 2023 року АТ «ОГС «Криворіжгаз» не має повноважень на забезпечення індивідуальними газовими лічильниками, оскільки прийняття НКРЕКП постанови № 1388 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природнього газу, виданої АТ «ОГС «Криворіжгаз», яка набрала чинності 01 серпня 2023 року, не знімає з відповідача обов`язку виконати зобов`язання, які виникли до 01 серпня 2023 року.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що зі змісту Протоколу №47 засідання НКРЕКП, яке проводилося у формі відкритого слухання 28.07.2023, 29.08.2023, 05.09.2023, зміст якого є загальнодоступною інформацією, під час обговорення питання про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «Криворіжгаз» (аркуш протоколу 10-12), НКРЕКП зазначено, що у АТ «Криворіжгаз» матимуть місце невиконані зобов`язання за провадження ліцензованої діяльності у 2021-2023 роках, що будуть визначені за результатом перевірки ліцензованої діяльності АТ «Криворіжгаз», що буде здійснена НКРЕКП. При цьому АТ «Криворіжгаз» надало Комісії копію договору, укладеного з ТОВ «Газорозподільні мережі України», щодо передачі ТОВ «Газорозподільні мережі України» прав та обов`язків щодо виконання невиконаних АТ «Криворіжгаз» зобов`язань при провадженні ліцензованої діяльності.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції зобов`язано відповідача поновити щодо деяких позивачів - споживачів природного газу, режим нарахування відповідно до встановлених Кабінетом Міністрів України норм споживання природного газу населенню у разі відсутності газових лічильників з 23.01.2017 року, які на час виникнення спірних правовідносин власниками житла в будинку АДРЕСА_1 , не були, зокрема: позивачем ОСОБА_6 набуто право власності на квартиру в даному будинку 15.06.2021 року, ОСОБА_7 29.05.2021 року, ОСОБА_8 09.02.2022 року, а тому, останні не мають правових підстав для здійснення перерахунку до підтвердженої дати набуття права власності на нерухоме майно.

Доказів набуття права власності позивачем ОСОБА_5 матеріали справи не містять, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення її позовних вимог.

Відповідно до пп.1, 3-4 ч.1 та абз.2 ч.2 ст.376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене вище рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання АТ «Криворіжгаз» з 23.01.2017 року поновити для побутових споживачів природного газу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 як таке, що не відповідає встановленим обставинам справи, та ухвалення в цій частині нового рішення.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок суду, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2023 року в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання АТ «Криворіжгаз» з 23.01.2017 року поновити для побутових споживачів природного газу ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_4 ) режим нарахування природного газу відповідно до встановлених Кабінетом Міністрів України норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників змінтити.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» поновити ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) з 15.06.2021 року, ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 ) з 29.05.2021 року, ОСОБА_8 ( АДРЕСА_4 ) з 09.02.2022 року, режим нарахування природного газу відповідно до встановлених Кабінетом Міністрів України норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів скасувати. У задоволенні позову в цій частині - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 01 березня 2024 року.

Головуючий суддя: О.В.Агєєв