Справа № 365/277/22
Номер провадження: 2/365/4/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 березня 2024 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кучерявої Л.М.

за участі секретаря судового засідання Матвієнко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

12 липня 2022 року (за поштовим штемпелем) позивач ОСОБА_1 через свого уповноваженого представника адвоката Коваль Л.М., звернувлася до Згурівського районного суду Київської області з позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, у якому просила: змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили, стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 8000,00 грн та судові витрати з надання правничої допомоги.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 15.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам визначено строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 14.09.2022 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 30.11.2023 поновлено провадження у справі, сторонам поновлено строки для подання заяв по суті справи та призначено судове засідання.

14 грудня 2023 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

09 грудня 2023 року (за поштовим штемпелем) представник позивача адвокат Коваль Л.М., подала заяву про зміну предмета позову у справі № 365/277/22 та уточнену позовну заяву, в якій просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, з 2000,00 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, - на 3055,00 грн, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 09 грудня 2023 року до зміни розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати з надання правничої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 25 серпня 2016 року подружні стосунки між ними було припинено та позивач разом з дітьми виїхала з смт Згурівка до міста Києва, де зареєстрована. Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 21.06.2018 у справі № 365/274/18 шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 03.05.2019 у справі №365/100/19 було визначено місце проживання дітей з матір`ю та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 06.03.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відразу після проголошення судового рішення у справі № 365/100/19 з травня 2019 року відповідач почав самостійно вносити на картковий рахунок позивача аліменти на утримання дітей у розмірі, що був визначений судовим рішенням, тому позивач не зверталась до суду із заявою про видачу виконавчого листа. На даний час, відповідач ОСОБА_2 , самостійно визначивши, що визначений судом розмір аліментів потребує збільшення, вносить їх на картковий рахунок щомісячно у розмірі 3000,00 грн на кожну дитину. Відповідач не має заборгованості зі сплати аліментів.

За період з часу призначення аліментів вартість життя значно зросла. Факт підвищення вартості життя з 03.05.2019 є загальновідомим, а факт збільшення розміру прожиткового мінімуму для дітей, віком від 6 до 18 років, підтверджується Законами України «Про державний бюджет України».

Потреби дітей з часу призначення аліментів у твердій грошовій сумі значно зросли, бо вони подорослішали. Це стосується і збільшення витрат на придбання одягу та взуття, і щодо харчування, і щодо витрат на розвиток їх особистостей та професійних навиків.

На даний час позивач з дітьми тимчасово проживає за межами України. Відповідач з березня 2022 року по 20.11.2023 перебував на службі у Збройних Силах України, проте не припиняв здійснювати підприємницьку діяльність, у зв`язку з чим має пристойний дохід, що підтверджується тим, що ним самостійно збільшено сплату аліментів та сплачено заборгованість за аліментними зобов`язаннями.

З огляду на все вище зазначене, позивач вважає, що розмір аліментів на утримання дітей, що визначений судом у 2019 році повинен бути переглянутим та зміненим у бік зростання. Відповідач є морально зрілою особою, а тому розуміє реалії життя, що стосуються його обов`язку матеріально забезпечувати своїх дітей, як і розуміє, що у зв`язку з подорожчанням необхідного обсягу забезпечення життєдіяльності людини розмір аліментів, що стягнутий з нього за рішенням суду в 2019 році, не є на сьогодні достатнім навіть для забезпечення найнеобхідніших потреб дітей.

Крім того, за правилом ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше, та не зазначено про це у резолютивній частині рішення. Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101% до 01.01.2016, з 01.01.2016 така індексація проводиться у разі перевищення 103%, та, відповідно до абз. 1, 2 п. 104 Порядку, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. При цьому, представник позивача зазначає, що така позиція відповідає висновкам КЦС ВС, які наведені у постанові у справі № 686/5088/20 від 31.08.2022.

Відповідно до викладеного та розрахунку індексованого розміру аліментів за період з червня 2019 року по грудень 2023 року включно розмір аліментів у твердій грошовій сумі на одну дитину, починаючи з березня 2023 року, у зв`язку з його індексацією повинен становити 3031,09 грн, а з грудня 2023 року 3054,81 грн.

Також, зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору, в даній справі вона вже понесла витрати за надані їй адвокатом правничої допомоги зі складання позову та розрахунків до нього в сумі 5000,00 грн, а також планує понести судові витрати за надання адвокатом правничої допомоги з представництва її інтересів та правового захисту у судовому розгляді даного позову.

Ухвалою від 31.01.2024 суд прийняв до провадження уточнену позовну заяву ОСОБА_1 , визначив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

12 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву з одночасним направленням відзиву з додатками позивачу.

У відзиві на позовну заяву просить у задоволенні позовної заяви відмовити, витребувати у ОСОБА_1 чи її представника підтвердження та докази (відмітки в паспорті про перетин кордону), які зможуть підтвердити факт знаходження ОСОБА_1 на території України станом на 21.06.2022, 09.12.2023 та укладення нею особисто договору про надання правничої допомоги, погодження попереднього розрахунку та оплати послуг самим позивачем. Також, просить стягнути з позивача судові витрати, які будуть підтверджені протягом п`ятиденного терміну після винесення рішення у справі.

Свою позицію обґрунтовує тим, що позовні вимоги у редакції уточненої позовної заяви не можуть бути задоволені виходячи з протиріч нормам СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки саме на виконавця покладено обов`язок щорічно проводити індексацію розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі.

Зазначає, що у період з березня 2022 року по 20.11.2023 він був офіційно працевлаштований військовослужбовцем, де отримував достатній дохід, аби забезпечити своїх дітей всім необхідним. Він сплачував аліменти в розмірі 4000,00 грн, а також сплачував додаткові витрати на утримання своїх дітей. 20 листопада 2023 року він був звільнений з військової служби та взятий на військовий облік третім відділом РТЦК та СП. З 21.11.2023 він перебуває на обліку як безробітний в Броварській філії Київського обласного центру зайнятості. Підприємницьку діяльність він припинив 07.06.2022, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Він ніяким чином не ухиляється від сплати аліментів на утримання своїх дітей, сплачує аліменти та добровільно надає кошти на додаткові витрати на утримання дітей. Сам позивач підтверджує факт відсутності у відповідача заборгованості зі сплати аліментів.

24 липня 2020 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_8 .

Таким чином, враховуючи, що він наразі є безробітним, а також те, що у нього народилась третя дитина, його матеріальний стан значно погіршився. Згідно з чинним законодавством та судовою практикою підставами для зміни розміру аліментів за рішенням суду є: зміна матеріального стану; зміна сімейного стану; погіршення або поліпшення здоров`я. Відповідно до ст. 81 ЦПК України та норм ст. 182 та 192 СК України ініціатор позову повинен доводити обставини змін у житті сторін, в тому числі, у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї, або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленостей між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. Проте, будь-яких доказів зміни матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також доказів про доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, матеріальних потреб дітей, їх стану здоров`я, позивачем надано не було. Збільшення витрат позивача на утримання дітей не є обставиною у розумінні ст. 192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів. З огляду на вище зазначене, вважає, що підстави для збільшення розміру аліментів відсутні.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначає наступне. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позивачем до позовної заяви був долучений лише попередній розрахунок витрат та квитанція до прибуткового касового ордера № 64/23 від 09.12.2023. З наданого розрахунку вбачається, що представником позивача було витрачено 1,5 год. на узгодження позиції позивача щодо зміни предмета позову у справі, з`ясування обставин справи, що стали підставою для зміни предмета позову, аналіз наданих клієнтом документів; 30 хв. на укладення договору-доручення про надання правничої допомоги; 2 год. на складання позовної заяви у порядку зміни предмета позову; 1 год. на підготовку розрахунків індексації розміру аліментів; 1 год. на участь у розгляді справи. Свої витрати представник позивача оцінює в розмірі 5000,00 грн. При цьому, надана позовна заява є майже ідентичною до первісної позовної заяви. Фактично позовна заява містить лише 1 сторінку позовних вимог та 4 аркуші посилань на сталу судову практику. Долучені додатки були надані представнику позивачем для підготування первісної заяви, а тому фактично представник позивача був ознайомлений з ними та здійснив їх аналіз при поданні первісної позовної заяви. Розрахунки були розроблені з використанням газети «Урядовий кур`єр», що дало змогу представнику позивача значно скоротити свій час на його виконання. Матеріали справи не містять великої кількості документів та зазначений спір особливої складності не представляє. Позивачем не надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у визначеному нею розмірі, а також те, що розрахований представником позивача час в розрахунку витрат є завищеним, підстави для стягнення з відповідача на її користь вказаних коштів відсутні.

Крім того, у відповідача є ґрунтовні сумніви щодо дійсності поданих доказів укладення договору, погодження попереднього розрахунку та оплати послуг самим позивачем ОСОБА_1 , оскільки позивач з дітьми у 2020 році виїхала в Польщу і з того часу не покидала Польщу та не заїжджала на територію України.

07 березня 2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача подала письмові пояснення, в яких зазначає, що з наведеної відповідачем у відзиві на позовну заяву позиції вбачається, що відповідач визнає те, що аліменти, призначені судом у твердій грошовій сумі, підлягають щорічній індексації. Єдине з чим не погоджується відповідач, так це те, що індексація аліментів була проведена позивачем, а не державним виконавцем. Позивач не звертала виконавчий лист до примусового виконання, бо відповідач самостійно вносив аліменти на її картковий рахунок. А тому позивач самостійно здійснила розрахунок суми аліментів індексацію, визначених у твердій грошовій сумі, що не заборонено законодавством України і направлене на поліпшення матеріального становища неповнолітніх дітей. Щодо підстав, порядку та розміру нарахування індексації аліментів наводить аргументи, аналогічні тим, що зазначені у позовній заяві.

Крім того, зазначає, що твердження відповідача про погіршення його матеріального становища спростовується тим, що у відповідач не надав інформаційної довідки про зареєстроване за ним на праві власності нерухоме та рухоме майно, а саме: домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, кадастровий номер :05:005:0016, площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, кадастровий номер :05:005:0017, площею 0,0997 га, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 ; вантажний автомобіль. Також, для порівняння з минулим його матеріальним станом та тим, який він має на даний час у вигляді доходів, відповідачем не надано жодного доказу про отримувані ним доходи взагалі. А тому, відсутні підстави вважати, що з моменту ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі його майновий стан змінився та не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дітей у проіндексованій сумі. Народження у відповідача дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Схожий правовий висновок застосовано Верховний Судом у постановах від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, від 28.05.2021 у справі № 715/2073/20.

Представник позивача звертає увагу на те, що позивач звертається до суду з позовом, який не містить вимог про збільшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану позивача, зміною сімейного стану чи погіршення здоров`я, а просить підвищити розмір аліментів, що стягуються у твердій грошовій сумі, у зв`язку з їх індексацією, а тому позивач не повинен доводити наявність інших обставин, ніж ті, які є загальновідомими, бо інформація про інфляційні процеси публікується у засобах масової інформації.

Виходячи із системного тлумачення норм ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182, ч. 1 ст. 184 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини», вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При цьому, відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість сплати ним аліментів на утримання дітей саме у твердій грошовій сумі з урахуванням індексації.

Щодо вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу, зазначає, що до закінчення судового розгляду справи або протягом п`яти днів після проголошення судового рішення стороною позивача буде надано документально підтверджені докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. На спростування сумнівів відповідача щодо укладення та підписання позивачем договору-доручення про надання правничої допомоги від 21.06.2022 зазначає, що текст договору був направлений позивачу для узгодження та підписання на адресу електронної пошти позивача, а потім підписаний позивачем примірник договору було надіслано з м. Краків (Польща) поштовим зв`язком ТОВ «Нова Пошта» на адресу відділення ТОВ «Нова Пошта» в м. Яготин, після отримання якого представником договір було підписано та завірено печаткою. У такому ж порядку було підписано сторонами попередній розрахунок судових витрат.

Просить врахувати надані нею письмові пояснення та позов задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коваль Л.М. подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось.

Суд визнав можливим розглядати справу без участі сторін, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12, 13 копії свідоцтв про народження).

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 03.05.2019 у справі № 365/100/19, номер провадження 2/365/125/19, ухвалено: стягнути із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 (дві тисячі) грн 00 коп., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 06 березня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; визначити, що з 28.08.2018 місцем проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є місце проживання (реєстрації) їхньої матері ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили 03.06.2019 (а.с. 14-15, 129-130 копія рішення).

03 червня 2019 року на виконання рішення від 03.05.2019 Згурівським районним судом Київської області видано виконавчий лист (а.с. 16 оригінал виконавчого листа, а.с. 131 копія виконавчого листа).

Позивач стверджує, що вказаний виконавчий лист до примусового виконання не звертала, у зв`язку з добровільною сплатою відповідачем аліментів, до первісної позовної заяви долучила оригінал виконавчого листа.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та станом на дату розгляду справи заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Крім того, відповідач надає додаткову фінансову допомогу на утримання дітей (зокрема кошти на додаткові витрати, подарунки на дні народження), що підтверджується наданими відповідачем квитанціями про перерахування коштів на банківський рахунок позивача ОСОБА_1 (а.с. 34, 38, 76-112, 186-190 квитанції).

ОСОБА_2 08.01.2020 був зареєстрований як фізична-особа підприємець та взятий на облік у податковій інспекції як платник єдиного податку. 07 червня 2022 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , підстава власне рішення (а.с. 178 копія інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Відповідач ОСОБА_2 призваний на військову службу та з 22.03.2022 перебував на військовій службі в третьому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 , 20.11.2023 звільнений з військової служби та взятий на військовий облік третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 31-33 копія військового квитка, а.с. 35, 54 інформація ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Починаючи з 21.11.2023 перебуває на обліку як безробітний в Броварській філії Київського обласного центру зайнятості (а.с. 75 довідка). У відзиві на первісну позовну заяву відповідач зазначав, що виплат по безробіттю він ще не отримував, проте отримуватиме мінімальну державну допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Обґрунтовуючи спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі по 3055,00 грн на кожну дитину щомісяця, представник позивача, зокрема, зазначає, що за відповідачем на праві власності зареєстроване нерухоме та рухоме майно, а саме:

-домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка, кадастровий номер :05:005:0016, площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка, кадастровий номер :05:005:0017, площею 0,0997 га, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 ;

-вантажний автомобіль.

Проте жодних доказів на підтвердження наявності у відповідача на праві власності вищевказаного нерухомого та рухомого майна, дати набуття права власності на це майно відповідачем (чи було це майно набуте у власність до чи після ухвалення рішення від 03.05.2019 у справі № 365/100/19 про стягнення аліментів) позивач не надає.

Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом. Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» інформація з Державного реєстру прав, зокрема, адвокатам у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, надається за суб`єктом права чи за об`єктом нерухомого майна в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру прав. Процедура надання (припинення) доступу адвокатів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, та процедуру отримання інформації з Державного реєстру прав, права та обов`язки суб`єктів, що є учасниками зазначеної процедури врегульовані Порядком доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Аналогічно, відповідно до ч. 1 ст. 34-1 Закону України «Про дорожній рух» інформація про зареєстровані транспортні засоби та їх власників, належних користувачів, що міститься у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, є відкритою та загальнодоступною. Інформація надається особі відповідно до Порядку надання фізичним та юридичним особам інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно зареєстрованих транспортних засобів, належних користувачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 260. Порядок доступу адвоката до Єдиного державного реєстру транспортних засобів визначається Порядком доступу посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, адвокатів, нотаріусів до Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно зареєстрованих транспортних засобів, їх власників та належних користувачів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 260.

Тобто, як сам позивач, так і його уповноважений представник, мали змогу отримати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та надати їх до суду. Крім того, сторона позивача не заявляла клопотань про витребування відповідних доказів у відповідача чи перевірки такої інформації судом шляхом безпосереднього доступу до відповідних державних реєстрів.

Відповідно до ст. 1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

24 липня 2020 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_7 (а.с. 73 копія свідоцтва про шлюб).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідача та ОСОБА_9 народився син ОСОБА_8 (а.с. 74 копія свідоцтва про народження).

Основними аргументами для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, позивач зазначає зростання вартості життя, збільшення прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, зростання потреб дітей, в тому числі витрат на розвиток їх особистостей та професійних навиків, знецінення грошового доходу у вигляді аліментів та проведення нею індексації аліментів, що призначені до стягнення з відповідача рішенням Згурівського районного суду Київської області від 03.05.2019 у справі № 365/100/19.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ від 27.02.1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, не суть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.

Аліменти це кошти на утримання дитини, які відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З комплексного аналізу вищевказаних норм можна зробити висновок, що законодавець передбачає спільний обов`язок батьків забезпечити дитині рівень життя не нижче встановленого законом України про Державний бюджет на відповідний рік прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, виходячи з рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини передбачається, що 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку забезпечує той з батьків, з яким проживає дитина, інші 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку той з батьків, хто з дитиною не проживає.

Верховний Суд у постанові від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 звертає увагу на те, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Також, у ч. 2 ст. 182 СК України законодавець визначає мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, можливість присудження судом аліментів у такому розмірі законодавець пов`язує з достатністю заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Відповідно, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 складає 1598,00 грн.

Окрім обов`язку сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, законодавець закріпив обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину.

Так, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом встановлено, що з відповідача ОСОБА_2 за рішенням суду стягуються аліменти у розмірі по 2000,00 грн, що перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років. Також, відповідач добровільно та регулярно надає позивачу кошти в рахунок додаткових витрат на дітей. Тобто, свої обов`язки щодо матеріального утримання дітей відповідач виконує добросовісно, як у частині сплати аліментів, так і в частині участі у додаткових витратах на дітей. Крім того, з наданих відповідачем квитанцій вбачається, що він також надсилає додаткові кошти в якості подарунків дітям на дні народження. При цьому, добровільна участь відповідача у додаткових витратах на дітей чи надання відповідачем додаткових коштів на будь-які інші потреби не є підставою для збільшення розміру аліментів на їх утримання, призначених судом. У той же час, позивач ОСОБА_1 має такі ж обов`язки щодо матеріального забезпечення дітей, як і відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Проте, для зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів необхідна наявність певних юридичних фактів.

Так, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 зазначає, що аналіз ст. 8 СК України та частини першої ст. 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Тлумачення частини третьої ст. 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту.

Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У даному випадку такими юридичними фактами можуть бути: зміна матеріального чи сімейного стану одержувача чи платника аліментів, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, чи дитини, інші життєві ситуації, які призводять до необхідності одержувача аліментів в отримання аліментів у більшому розмірі, спроможності платника аліментів сплачувати аліменти у більшому розмірі тощо.

З огляду на вищезазначене, Верховний Суд зазначає, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Щодо посилання позивача на індексацію аліментів як на підставу збільшення їх розміру, суд зазначає наступне.

У письмових поясненнях представник позивача зазначає, що позов не містить вимог про збільшення розмірі аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану позивача, зміною сімейного стану чи погіршенням здоров`я, а просить підвищити розмір аліментів, що стягуються у твердій грошовій сумі, саме у зв`язку з їх індексацією, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вважає, що позивач не повинен доводити наявність інших обставин.

Тобто, позивач визначає предметом позову збільшення розміру аліментів, призначених у твердій грошовій сумі, а єдиною підставою для такого позову зростання індексу споживчих цін та, відповідно, знецінення грошових коштів (аліментів), що стягуються з відповідача на її користь, хоч при цьому й посилається на аргументи щодо можливості сплати відповідачем аліментів у новому (збільшеному) розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

В силу ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Індексація грошових доходів населення проводиться згідно з Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Відповідно до п. 104 цього Порядку обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти.

У разі проведення державним, приватним виконавцем індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з наступного року з місяця, що відповідає місяцю встановлення розміру аліментів.

При цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 відсотків грошового доходу платника аліментів.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та п. 13 Порядку проведення індексації грошових доходів населення спори, що виникають з питань індексації грошових доходів населення, вирішуються у судовому порядку.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що за своєю суттю проведення індексації грошових доходів населення, зокрема, аліментів, є компенсаторним механізмом, який дозволяє повністю чи частково нівелювати знецінення коштів, та залежить від рівня індексу споживчих цін - показника, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Індексація проводиться ретроспективно та лише у випадках, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, щодо кожного періоду окремо за кожним фактом такого перевищення. Тобто розмір у якому нараховується індексація не є сталою величиною.

Оскільки відповідач добровільно сплачує аліменти, згідно з ч. 2 ст. 184 СК України аліменти, визначені судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, а сторони не домовилися про інше, то відповідач ОСОБА_2 повинен був самостійно розраховувати та сплачувати аліменти з урахуванням індексації.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач сплачує аліменти регулярно, однак без урахування індексації.

Обов`язку платника аліментів щодо сплати аліментів з урахуванням індексації кореспондує право одержувача аліментів отримати від платника аліментів аліменти з урахуванням індексації, а у випадку, коли платник аліментів не виконує свого обов`язку, право одержувача аліментів звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

За вказаних вище обставин, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 20 СК України (за загальним правилом) до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, позивач має право звернутися до суду з позовною заявою про стягнення суми індексації аліментів за попередній період, починаючи з дати, з якої присуджено аліменти рішенням Згурівського районного суду Київської області від 03.05.2019 у справі № 365/100/19, а саме з 06 березня 2019 року.

У той же час, зростання індексу споживчих цін, як і зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни (збільшення) розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Згідно з принципом диспозитивності, закріпленим у ст. 2 та 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінивши наведені в справі аргументи сторін, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи предмет та підстави позову, суд дійшов висновку, суд вбачає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Сторони до закінчення судових дебатів заявили клопотання про намір подати докази на підтвердження понесених ними судових витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

У зв`язку з вищезазначеним питання розподілу судових витрат в частині понесених сторонами судових витрат на правничу допомогу в межах даного рішення суду суд не вирішує.

На підставі викладеного, керуючись Коституцією України, ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст. 141, 180, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 254, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітейвідмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 15 березня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_10 , адреса: АДРЕСА_3 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3847/10, видане КДКА Київської області 18.12.2008.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий суддя Л.М. Кучерява