Справа № 569/7269/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В. при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М. з участю: позивачки - ОСОБА_1 представника позивача - адвоката Грабовського В.А. представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Лук`янової М.Л. відповідачки - ОСОБА_3 представника відповідачки ОСОБА_3 - адвоката Мельника А.В. третьої особи - ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Хомутовський Віталій Станіславович про визнання недійсною довіреність, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності, - встановив:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Хомутовський Віталій Станіславович про визнання недійсною довіреність, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності. Згідно уточнених позовних вимог просила визнати недійсною довіреність від 06 жовтня 2016 року, укладену (видану) ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Хомутовським Віталієм Станіславовичем, зареєстровану в реєстрі за №655. Визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу квартири, укладений 13 червня 2017 року між ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком Олександром Сергійовичем, зареєстрований в реєстрі за №1260. Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) квартиру загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності 20879023 від 13.06.2017 14:11:58 про реєстрацію за ОСОБА_5 права приватної власності на квартиру загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35644588 від 13.06.2017 14:32:33, приватний нотаріус Матвійчук Олександр Сергійович, Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська обл. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності 21728838 від 04.08.2017 13:36:06 про реєстрацію за ОСОБА_3 права приватної власності на квартиру загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36475625 від 04.08.2017 13:36:17, приватний нотаріус Філіпов Микола Михайлович, Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська обл. Витрати по справі покласти на Відповідачів. Свої вимоги обґрунтувала наступними доводами. 31 травня 2017р. виконавчим комітетом Рівненської міської ради видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_3 . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.06.2017 року державним реєстратором КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» Рівненської області Нестор Н.С. за номером запису про право власності:20823352, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101. 13.06.2017 року їй стало відомо, що укладено договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_1 від імені якої діяла ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої Хомутовським B.C. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 06.11.2016 року за реєстровим № 655, та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О.С. за реєстровим №1260 . За цим договором представник Продавця передає майно, а саме: належну ОСОБА_1 на праві приватної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , у власність Покупцю, а Покупець приймає у власність вищевказане майно і сплачує за нього Продавцю (в особі представника) обговорену в цьому договорі грошову суму на умовах цього договору (п. 1. Договору купівлі-продажу №1260). У п. 6 Договору купівлі-продажу №1260 зазначено, що продаж зазначеної квартири проводиться за 260000,00 гривень, які сплачені Покупцем Продавцю (в особі представника) до підписання цього договору згідно із чинним законодавством України. Проте, ОСОБА_1 ніколи не видавала довіреності для ОСОБА_2 на розпорядження її нерухомим майном та не укладало вищезазначеного Договору купівлі- продажу №1260, не приймала участі в укладенні вказаного договору та нікому не доручала укладати такі угоди, довіреності на вчинення таких дій не видавала. Відсутність волевиявлення позивача щодо надання ОСОБА_6 будь-яких повноважень на розпорядження її майном свідчить також і про відсутність такого волевиявлення на відчуження належного ОСОБА_1 нерухомого майна. У зв`язку із такими протиправними діями ОСОБА_6 , позивач звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину. Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області Ореховської К.Е. від 27.07.2017 року у справі №569/11441/17 накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , власником якої згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_5 , та позбавити власника та інших осіб, що мають право на керування можливості розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні. Проте, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2019 року, незважаючи на наявність арешту на квартиру АДРЕСА_4 04.08.2017 року укладено договір купівлі-продажу відповідного нерухомого майна між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філіповим М.М., зареєстрований в реєстрі за №521 (далі - Договір купівлі-продажу №521). Оскільки, ОСОБА_1 не видавала довіреності для ОСОБА_6 на розпорядження своїм майном, така довіреність та договір купівлі-продажу №1260 від її імені були вчиненні без наявності волевиявлення позивача, що є підставою для визнання недійсними таких правочинів. Тобто, квартира АДРЕСА_4 вибула із володіння ОСОБА_1 поза її волею, що є підставою згідно ст. 388 ЦК України на її витребування у ОСОБА_7 , яка являється на сьогоднішній день за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрованим власником такої нерухомості. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2019 для реєстрації права власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на спірну квартиру надавали серед іншого: -договори купівлі-продажу від 13.06.2017 року №1260, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О.С. -договір купівлі-продажу від 04.08.2017 року за №521, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філіповим М.М.

Враховуючи те, що Договір купівлі-продажу №1260 є недійсним, з огляду на його укладення поза волею власника квартири - ОСОБА_1 , а Договір купівлі-продажу №521 укладений між ОСОБА_5 (Продавець), який не набував належним чином право власності на спірну квартиру та ОСОБА_3 (Покупець), в період дії арешту на таке майно згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27.07.2017 року у справі №569/11441/17, записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за такими особами підлягають скасуванню. Вартість квартири, яку позивач просить витребувати з чужого незаконного володіння становить 782 000,00 грн. згідно довідки про вартість від 20.10.2020, яка надана ТОВ «ЛЕКС СТАТУС», сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №865/20 від 30.09.2020. У судовому засіданні позивачка, представник позивачки підтримали позов у межах його доводів. Просили позов задовольнити повністю. Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Лук`янова М.Л., яка діє згідно ордеру серія ВК № 1039023 від 09.02.2022 р. в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з наступних підстав. Позивачка заявляє позовну вимогу про визнання недійсною довіреності від 06 жовтня 2016 року, укладеної (виданої) ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Хомутовським Віталієм Станіславовичем, зареєстрованої в реєстрі за №655, однак не надає суду вказаної довіреності як предмету оскарження. Вважають, що за відсутності вказаної довіреності відповідач ОСОБА_2 /відповідачі позбавлені можливості заперечити або визнати цю позовну вимогу, а суд, в свою чергу, вважають, не може визнати недійсним той правочин /документ, який не наданий суду і достовірність чи недостовірність реквізитів якого (у тому числі підпису особи, яка видала чи могла видати довіреність) жодним чином судом встановлена бути не може, а позивачка не виконала свого процесуального обов`язку та не довела (належними, допустимими, достовірними) доказами перед судом ті обставини, якими вона обгрунтовує позовну вимогу про визнання доручення недійсним. Позовні вимоги щодо визнання договорів купівлі-продажу квартири недійсними позивачка обгрунтовує виключно тим, що вони похідні від визнання доручення недійсним. Вважають, що такі позовні вимоги необгрунтовані виходячи з доказів, наданих представником відповідача адвокатом Мельником A.B. про отримання позивачкою коштів (від ОСОБА_6 ) від продажу належної позивачці квартири та відсутності будь яких претензій щодо цього продажу, що свідчить про наявне у неї волевиявлення на продаж її квартири довіреною особою а також про відсутність порушеного права позивачки, на що вона посилається, заявляючи позов. Позивачка, у тому числі вказує, що «відсутність волевиявлення позивача щодо надання ОСОБА_6 будь-яких повноважень на розпорядження її майном свідчить також і про відсутність такого волевиявлення на відчуження належного ОСОБА_1 нерухомого майна. У зв`язку із такими протиправними діями ОСОБА_6 , позивач звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину. Доручення видане позивачкою на ім`я ОСОБА_2 , яке є предметом позову у даній судовій справі, є речовим доказом у кримінальному провадженні та предметом юридично-правової оцінки підстав його видачі, дійсності, кола осіб, причетних до його видачі та реалізації і т.ін. Вважають, що за таких обставин суд у цивільній справі не може давати оцінку доказам кримінальної справи, провадження у якій здійснюється за заявою тієї ж особи, яка заявила позов. Тим більше, якщо у цивільній справі вказаний доказ відсутній, а поданий лише в ксерокопії. Позивачка після продажу її квартири довіреною особою, прийняла від останньої кошти від продажу, чим письмово засвідчила власне волевиявлення на цей продаж та відсутність претензій до довіреної особи. За таких обставин відсутні підстави для тверджень про те, що майно вибуло з володіння власника поза його волею та витребування майна з володіння відповідача ОСОБА_3 . Вважають, що позивачка не довела належними, допустимими та достовірними доказами, як це визначено положеннями статей 77-79 ЦПК України, обгрунтованість позовних вимог. Просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 відмовити повністю. Відповідачка ОСОБА_3 , представник відповідачки адвокат Мельник А.В., який діє згідно ордеру серія ВК №1012480 від 09.11.2020 р. в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову з наступних підстав. Так, позивач стверджує, що довіреність р. № 655 від 06 жовтня 2016 року, посвідчена приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, на ім`я ОСОБА_2 не підписувала. Натомість позивач не надав суду оригіналу оскаржуваної довіреності р. № 655 від 06 жовтня 2016 року, посвідченої Хомутовський В. С. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, що не дозволяє суду встановити його зміст. Висновок судово-почеркознавчої експертизи за № 8449 від 09.09 2020 року, не може бути прийнятий суд, як належний доказ оскільки не було додержано вимог законодавства при призначенні та проведенні експертизи. ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірної квартири, зокрема, як встановлено, на час укладення договору купівлі-продажу цієї квартири право власності на квартиру АДРЕСА_4 , було зареєстровано за ОСОБА_5 13 червня 2017 року приватним нотаріусом Матвійчуком О. С. Рівненського міського нотаріального округу. ОСОБА_3 на час придбання у ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_4 , не знала, і не могла знати про можливий обман, шахрайство чи недобросовісність набуття попередніх власників чи повірених. Перед оформленням договору нотаріус здійснював пошуки в реєстрах і після формування інформаційних довідок надавав їх для огляду. Як завершились всі дії по підготовці договору та перевірки його проекту. Між власником квартири ОСОБА_5 і ОСОБА_3 04 серпня 2017 року було підписано договір та зареєстровано право власності за мною - ОСОБА_3 . З серпня 2017 року по травень 2020 року, жодна особа не зверталась до ОСОБА_3 з претензіями, щодо повернення вищезазначеної квартири. Зважаючи на те, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів для визнання недійсним довіреності № 655 від 06 жовтня 2016 року договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , який 13 червня 2017 року посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О.С., та зареєстрований у реєстрі за № 1260 та відповідно позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення судових витрат, не підлягають задоволенню. Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився повторно, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання відповідача. З заявою з проханням слухати справу за його відсутності до суду не звертався , письмового відзиву на позов суду не подав. Причину неявки суду не повідомив. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Хомутовський В.С. у судовому засіданні підтримав подані до суду письмові пояснення на позов, у яких зазначив, що 06 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до нього, приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Хомутовського B.C., з питання посвідчення довіреності на розпорядження майном на ім`я ОСОБА_2 . Ним, відповідно до вимог ст.43 Закону України «Про нотаріат» було встановлено особу ОСОБА_1 за паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Рівненським MB УМВС України в Рівненській області 15 квітня 2000 року, копія якого міститься у справі № 02-18 том № 3 «Довіреності із зазначенням строку їх дії». Він був абсолютно переконаний, що до нього звернулася саме ОСОБА_1 . Було перевірено дієздатність ОСОБА_1 у здатності її усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, роз`яснено наслідки вчинення нотаріальної дії, установлено відповідність волі і волевиявлення ОСОБА_1 щодо вчинення вказаної нотаріальної дії. Після чого ним 06 жовтня 2016 року за реєстровим № 655 було посвідчено вказану довіреність. В подальшому 04 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до нього повторно із заявою про скасування, виданою нею довіреності на ім`я ОСОБА_6 від 06.10.2016 за р.№. 655 та проханням внести відомості про припинення дії довіреності до Єдиного реєстру довіреностей. На почеркознавчу експертизу замість довіреності, викладеної на спеціальному бланку нотаріальних документів, слідчим було надано архівний примірник довіреності ОСОБА_1 на білому аркуші, який ніде не використовувався та нотаріальні дії по якому не вчинялися. Крім того, на експертизу не було надано реєстр для реєстрації нотаріальних дій, де міститься підпис ОСОБА_1 в день видачі нею довіреності. Відповідно до ч.5 ст 52 Закону України «Про нотаріат» запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії. Зазначену вище довіреність посвідчено ним відповідно до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Довіреність була прочитана та особисто підписана ОСОБА_1 у його присутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача ОСОБА_5 . Ухвалою суду від 04.06.2020 р. головуючим суддею Смолій Л.Д. прийнято позову заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 30.09.2020 р. цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Хомутовський Віталій Станіславович про визнання недійсною довіреність, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності прийнято до провадження судді Панас О.В.. Позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху. Надано позивачці ОСОБА_1 строк для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 15.02.2021 за клопотанням представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Мельника А. В. витребувано з Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, (33028, м. Рівне, майдан Просвіти, 2) належним чином завірену копію реєстраційної справи № 101, заведеної на: квартиру АДРЕСА_4 . Витребувано від приватного нотаріуса Хомутовського Віталія Станіславовича Рівненського міського нотаріального округу, (33028, Рівненська область, м. Рівне, вул.. Словацького, 4/6 оф. 342); належним чином завірений витяг з Книги (журналу) реєстрації нотаріальних дій за 06 жовтня 2016 року із сторінки зі записом всіх нотаріальних дій, вчинених приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Хомутовським Віталієм Станіславовичем по нотаріальному посвідченню останнім доручення за реєстровим номером 655 (зокрема паспортні дані та підпис довірителя);- копії документів, на підставі яких 06 жовтня 2016 року нотаріусом посвідчено довіреність від 06 жовтня 2016 року, р. № 655 видану ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 . Ухвалою суду від 21.07.2021 за клопотанням відповідачки ОСОБА_3 призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Рівненському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (33003, м. Рівне, вул. Гагаріна, 39). Провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 10.01.2022 р. поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 16.05.2022 р. за клопотанням представника відповідача адвоката Мельника А. В. витребувано від слідчого СВ Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області Менчак Н. М. (33028, м. Рівне, вул.. Пушкіна, 4) на час проведення судово-почеркознавчої експертизи з матеріалів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004476 від 09 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України наступні письмові документи: -Оригінали: договір про розірвання довічного утримання від 24 січня 2018 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 № 401;заяву ОСОБА_1 начальнику поліції м. Рівне від 17 січня 2017 року;заяву ОСОБА_1 начальнику ЦНАПу від 09 серпня 2017 року;договір міни від 24 лютого 2009 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 ;договір дарування частини квартири від 03 грудня 2008 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 ; договір дарування частини квартири від 03 грудня 2008 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 ,- Умовно вільні зразки почерку та підписів ОСОБА_1 : Протокол допиту потерпілої ОСОБА_1 від 11 липня 2017 року, Протокол відібрання підписів для експертизи від 17 липня 2020 року, постанова про відібрання експериментальних зразків підписів для проведення експертизи від 17 липня 2020 року; Заява ОСОБА_1 про долучення до матеріалів кримінального провадження оригіналів документів;- Експериментальні зразки почерку та підписів ОСОБА_1 виконані на трьох аркушах паперу формату А-4 кульковою ручкою, барвником синього кольору, затверджені підписом слідчого Менчак Н. М. Ухвалою суду від 08.08.2022 р. за клопотанням відповідачки ОСОБА_3 та позивачки ОСОБА_1 задоволено. Призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу по клопотаннях позивачки та відповідачки, проведення якої доручити Рівненському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 19.08.2022 постановлено виправити описку, допущену в 9 абзаці резолютивної частини ухвали суду від 08.08.2022 р., де зобов`язано приватного нотаріуса Хомутовського В.С. надати Рівненському міському суду Книгу (журналу) реєстрації нотаріальних дій за 2016 рік , де міститься реєстраційний запис від 06 жовтня 2016 року за № 655 протягом п`яти днів з дня постановлення ухвали, де замість «30.07.2021р.» вказати « 05.09.2022 р. Ухвалою суду від 12.12.2022 поновлено провадження у справі. Ухвалою суду на місці задоволені клопотання представника позивачки, позивачки про долучення до матеріалів справи письмових доказів : копію висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №8449 від 09.09.2020, лист Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 13.05.2021 №9571/200/6- 21, засвідчена копія довіреності ОСОБА_1 виданої Фещук A.B. 06.10.2016; копію відповіді на адвокатський запит; копію розписки ОСОБА_1 ; копію заяви ОСОБА_1 ; копію договору купівлі - продажу, р. 1260 від 13.06.2017 р., посвідчений Матвійчуком О.С. приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу, додаткові письмові пояснення позивачки, відмовлено у задоволенні клопотання про приєднання до матеріалів справи копію адвокатського запиту до КП «Рівненське МБТІ» та листа КП «Рівненське МБТІ від 06.07.2023 № 587 із додатком, який був отриманий у відповідь на запит.

На виконання ухвали суду від 15.02.2021 з Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради до суду надійшла реєстраційна справа №101 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , яка була оглянута в судовому засіданні. На виконання ухвали суду від 15.02.2021, приватним нотаріусом Хомутовським В.С. надано копії документів позивачки, а саме: копія паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, паспортні дані, підпис довірителя, які були оглянуті в судовому засіданні. На виконання ухвали суду від 21.07.2021 приватним нотаріусом Хомутовським В.С. надано реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2016 рік, де міститься реєстраційний запис від 06 жовтня 2016 року за № 655, який був оглянутий в судовому засіданні. На виконання ухвали суду від 16.05.2022 р.від слідчого СВ Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області Менчак Н. М. до суду надійшли наступні письмові документи: договір про розірвання довічного утримання від 24.01.2018 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 № 401; заява ОСОБА_1 начальнику поліції м. Рівне від 17.01.2017 року; заява ОСОБА_1 начальнику ЦНАПу від 09.08.2017 року; договір міни від 24.02.2009 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 ;договір дарування частини квартири від 03.12. 2008 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 ; умовно вільні зразки почерку та підписів ОСОБА_1 : протокол допиту потерпілої ОСОБА_1 від 11.07.2017 року, протокол відібрання зразків підпису для експертизи від 17.07.2020 року, постанова про відібрання експериментальних зразків підпису для проведення експертизи від 17.07. 2020 року; заява ОСОБА_1 про долучення до матеріалів кримінального провадження оригіналів документів; експериментальні зразки підпису виконані ОСОБА_1 . Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Лук`янової М.Л., відповідачки ОСОБА_3 , представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Мельника А.В. , третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 31 травня 2017 виконавчим комітетом Рівненської міської ради видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_3 згідно з наказом від 31.05.2017 року № 2321. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.06.2017 року державним реєстратором Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» Рівненської області Нестор Н.С. за номером запису про право власності:20823352, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101. (т.1.а.с.7) Судом встановлено, що позивачу 13.06.2017 року стало відомо про укладенння договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_1 (Продавець) від імені якої діяла ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої Хомутовським B.C. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 06.11.2016 року за реєстровим № 655, та ОСОБА_5 (Покупець), посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О.С. за реєстровим №1260 . (т.1.а.с.8-12). За цим договором представник Продавця передає майно, а саме: належну ОСОБА_1 на праві приватної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , у власність Покупцю, а Покупець приймає у власність вищевказане майно і сплачує за нього Продавцю (в особі представника) обговорену в цьому договорі грошову суму на умовах цього договору (п. 1. Договору купівлі-продажу №1260). У п. 6 Договору купівлі-продажу №1260 зазначено, що продаж зазначеної квартири проводиться за 260000,00 гривень (двісті шістдесят тисяч гривень 00 копійок), які сплачені Покупцем Продавцю (в особі представника) до підписання цього договору згідно із чинним законодавством України. Встановлено, що ОСОБА_1 вважаючи, що протиправними діями ОСОБА_6 порушено її право власності на квартиру, 04.07.2017 звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину . 04.07.2017 року о 19.31год. заяву ОСОБА_1 було внесено до ЄРДР, кримінальне провадження № 0004476. (т.1.а.с.13). Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області Ореховської К.Е. від 27.07.2017 року у справі №569/11441/17 накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , власником якої згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_5 , та позбавити власника та інших осіб, що мають право на керування можливості розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Виконання ухвали доручено слідчому Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області старшому лейтенанту поліції Синиці Т.В. (т.1.а.с.14-16). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2019 року, незважаючи на наявність арешту на квартиру АДРЕСА_4 04.08.2017 року укладено договір купівлі-продажу відповідного нерухомого майна між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філіповим М.М., зареєстрований в реєстрі за №521 (далі - Договір купівлі-продажу №521). (т.1.а.с.17). Отже, всупереч зобов`язанню, покладеного на слідчу Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області старшому лейтенанту поліції Синиці Т.В. ухвалою слідчого судді, ухвала суду нею виконана не була, що у подальшому призвело до незворотніх наслідків. Судом оглянуто реєстраційну справу № 101 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 у якій містять документи щодо державної реєстрації прав, проте відсутні документи щодо їх обтяжень. (т.1.а.с.149-175). З оглянутого судом висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №8449 від 09.09.2020, наданого суду за клопотанням представника позивача, вбачається, що підпис у графі з текстом «ПІДПИС» біля рукописного тексту зі змістом» ОСОБА_1 » на умовно задній стороні довіреності від 06.10.2016 виданої ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.(т.1.а.с.188-195). На спростування чи підтвердження даного висновку, сторони у судовому засіданні з клопотанням про призначення експертизи у цивільній справі, не зверталися. Отже, суд враховує даний висновок при оцінці доказів як належний, оскільки експертиза була призначена постановою слідчого від 27.07.2020 року та є належним доказом. Доводи сторони відповідачів, що зазначена експертиза підпису ОСОБА_1 на довіреності була проведена на документі виконано не на бланку, суд до уваги не приймає, оскільки наданий на експертизу документ Довіреність є другим примірником довіреності на якій має місце підпис ОСОБА_1 , яка зберігалася у нотаріуса та була вилучена у межах кримінального провадження. З оглянутого судом висновку експерта № СЕ-19/118-22/8779-ПЧ від 20.10.2022 р. який надійшов на виконання ухвали суду від 08.08.2022, вбачається, що 1. Підпис від імені ОСОБА_1 у колонці «Підписи осіб (їх представників) які звернулися за вчиненням нотаріальних дій» у реєстрі нотаріальних дій за № 655, від 06.10.2016 приватного нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Хомутовського В.С. вірогідно виконаний ОСОБА_1 . Рукописні записи « ОСОБА_1 » у колонці «Підписи осіб (їх представників) які звернулися за вчиненням нотаріальних дій» у реєстрі нотаріальних дій, за №655, від 06.10.2016 приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Хомутовського Віталія Станіславовича виконані ОСОБА_1 . 2. Підпис від імені ОСОБА_1 у графі «09 червня 2017року ______- ОСОБА_1 » в розписці від 09.06.2017 року, виданій ОСОБА_1 про отримання від ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США за продаж квартири АДРЕСА_4 , загальною площею -8,50 кв.м., виконаний ОСОБА_1 . 3.Підпис від імені ОСОБА_1 у графі «25 травня 2017року_____- ОСОБА_1 » в заяві, від 25.05.2017 року, виданій ОСОБА_1 про отримання коштів від ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 520 000 (п`ятсот двадцять тисяч гривень), що еквівалентно 20 000 (двадцять тисяч) доларів США по курсу НБУ на лікування онуки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає зі мною за адресою АДРЕСА_5 , виконаний ОСОБА_1 . (т.2 а.с.75-86). Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна були правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Отже, односторонній правочин є дією однієї сторони, яка створює обов`язки лите для особи, яка видала довіреність. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсність правочину визначається статтями 203, 215 ЦК України. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові суду від 12 лютого 2014 року у справі № 6-165цс13, вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності. Зокрема, у разі вчинення правочину представником, суду необхідно з`ясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він у межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив в подальшому довіритель укладений представником в його інтересах правочин. Отже, вказані норми цивільного права свідчать про те, що правочин може бути визнано недійсним, якщо волевиявлення учасника правочину не є вільним, не відповідає його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1,5 ст. 4 ЦПК України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. У ч.3 ст. 2 ЦПК України визначено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 12 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). У частинах 1, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що ОСОБА_1 не видавала довіреності для ОСОБА_6 на розпорядження своїм майном, така довіреність від 06.10.2016 року, зареєстрована в реєстрі за № 655 та договір купівлі-продажу укладений 13.06.2017 р., зареєстрований в реєстрі за №1260 від її імені були вчиненні без наявності волевиявлення позивача, що є підставою для визнання недійсними таких правочинів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року по справі N 461/12525/15-ц (провадження N 14-190цс20) висловлено правову позицію відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції застосовується з огляду на такі принципи: 1) у першому реченні першого абзацу закладається принцип мирного володіння майном, який має загальний характер; 2) принцип, викладений у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплений у другому абзаці принцип визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine,заява N 19336/04), § 166-168). Критеріями пропорційності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіямистатті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання держави у право власності повинне мати нормативну основу в національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач - внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява N 29979/04), "Кривенький проти України" від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява N 43768/07)). Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І, навпаки, встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії. Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору, а не лише органів державної влади та місцевого самоврядування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі N 183/1617/16 (провадження N 14-208цс18, пункт 100)). Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України). Вказаний спосіб захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного позову. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частини перша та третя статті 388 ЦК України). Якщо законом установлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом (частина п`ята статті 12 ЦК України). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина друга статті 328 ЦК України). Розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див. постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі N 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо. У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 725/1824/20 (провадження N 61-15705св21) Суд, крім іншого, звернув також увагу, що конструкція, за якою добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар. Як було встановлено судом, в липні 2017 року ОСОБА_3 вирішила придбати двохкімнатну квартиру в АДРЕСА_6 . З цією метою звернулась до агенції нерухомості « ІНФОРМАЦІЯ_2 », під час розмови з представником агенції, мною були оголошенні вимоги до майбутнього житла. 27 липня 2017 року між мною та агенцію нерухомості « ІНФОРМАЦІЯ_2 » був укладений договір про надання послуг. Агентом з нерухомості була - ОСОБА_12 (засоби зв`язку : НОМЕР_3 ). В подальшому агентом були запропоновані квартири, за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_7 . Після огляду квартир ОСОБА_3 прийняла рішення купувати квартиру АДРЕСА_4 . 01 серпня 2017 року було укладено договір про наміри між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , власником квартири АДРЕСА_4 . Оформлення договору було вирішено оформлювати у приватного нотаріуса Філіпова М. М. ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірної квартири, зокрема, як встановлено, на час укладення договору купівлі -продажу цієї квартири право власності на квартиру АДРЕСА_4 , було зареєстровано за ОСОБА_5 13 червня 2017 року приватним нотаріусом Матвійчуком О. С. Рівненського міського нотаріального округу. При цьому, наявні у справі докази не ставлять під сумнів добросовісність поведінки ОСОБА_3 , крім того, відсутні дані, які б вказували на нерозумність поведінки ОСОБА_3 при укладенні договору купівлі-продажу квартири. ОСОБА_3 на час придбання у ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_4 ,не знала, і не могла знати про можливий обман, шахрайство чи недобросовісність набуття попередніх власників чи повірених. Як було встановлено суддом, слідчим Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області не було виконано ухвалу слідчої судді Рівненського міського суду від 27.07.2017 року , так як у розділі відомостей про заборону відчуження об`єктів нерухомого майна, інформації щодо накладення арешту на спірну квартиру не бло внесено. Перед оформленням договору нотаріус здійснював пошуки в реєстрах і після формування інформаційних довідок надавав їх для огляду. Як завершились всі дії по підготовці договору та перевірки його проекту. Між власником квартири ОСОБА_5 і ОСОБА_3 04 серпня 2017 року було підписано договір та зареєстровано право власності за ОСОБА_3 . З серпня 2017 року по травень 2020 року, жодна особа не зверталась до ОСОБА_3 з претензіями, щодо повернення вищезазначеної квартири. Також, згідно інформаційних довідок з державного реєстру нерухомого майна (№ 15390958 від 13 березня 2019 року, № 231547844 від 08 листопада 2020 року) на дату укладення договору і його реєстрації, у реєстрі нерухомості відсутня інформація про накладення арешту на підставі ухвали Рівненського міського суду № 569/11441/17 від 27 липня 2017 року. Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У частині третій цієї ж статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. За змістом частини п`ятої статті 12 Цивільного кодексу України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (див. пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі N 907/50/16 (провадження N 12- 122гс18). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року в справі N 522/14900/19 (провадженням 61-10361 св22) вказано, що: "можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі N 925/1351/19 (провадження N 12-35гс21). Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі N 914/3224/16 (провадження N 12-128гс19). Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі N 922/3537/17. Факт незаконного відчуження та допущення продажу майна не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача (Постанова ВСКЦС від 15.03.2023 року № 725/1824/20). Велика палата Верховного Суду у постанові від 02.11.2021 по справі № 925/1351/19 у аналогічній справі, прийшла до наступних висновків щодо вимог до добросовісного набувача. Зокрема, у п.6.53. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. 6.54. Враховуючи викладене, судові рішення у цій справі слід скасувати, а в позові відмовити з тих підстав, що за встановлених судами обставин майно у відповідача не може бути витребувано в порядку статей 387, 388 ЦК України, а права позивача в зв`язку з цим захисту не підлягають. 6.55. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256 цс 18, пункт 100), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29)). 6.56. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76). Набуття ОСОБА_3 права власності на таке майно в контексті її добросовісності: ОСОБА_3 придбала квартиру за договором купівлі-продажу, укладеним із ОСОБА_5 , тобто стала вже другим власником спірної квартири після її вибуття від ОСОБА_1 .. При цьому правові підстави набуття ОСОБА_5 права власності на квартиру на момент придбання квартири ОСОБА_3 ніким не оспорювалися, в зв`язку з чим відповідачка ОСОБА_3 правомірно очікувала, що ОСОБА_5 мав право ним розпоряджатися, а вона після отримання цього майна матиме змогу мирно ним володіти. Після внесення 04 липня 2017 року до ЄРДР відомостей про факт скоєння кримінального правопорушення, предметом якого є спірна квартира, органами досудового розслідування так і не було ініційовано питання щодо внесення інформації до державного реєстру нерухомості - накладення арешту або іншого публічного обтяження на таке нерухоме майно, в зв`язку з чим будь-яка зацікавлена особа, навіть проявивши розумну обачливість, не могла бути проінформована про наявність спору щодо квартири АДРЕСА_4 . Тобто, ОСОБА_3 , набуваючи 04 серпня 2017 року у володіння спірну квартиру та укладаючи письмовий договір про придбання такого майна, який був посвідчений нотаріально з дотриманням нотаріусом вимог щодо перевірки відсутності обтяжень на таке майно, вочевидь не могла знати про те, що це майно вибуло від ОСОБА_1 поза її волею і щодо такого майна існує спір. Отже, враховуючи, вищевикладене, беручи до уваги баланс інтересів сторін і суспільства, та враховуючи, що у разі витребування майна, ОСОБА_3 , як добросовісний набувач втрачає майно і сама буде змушена шукати способи компенсації своїх втрат, що неприйнятним та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар, у задоволенні позову щодо витребування майна у ОСОБА_3 слід відмовити із наведених мотивів. За наведених обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позову частково та слід визнати недійсною довіреність від 06.10.2016 року, видану від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Хомутовським Віталієм Станіславовичем, зареєстровану в реєстрі за № 655. Визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу квартири, укладений 13.06.2017 року між ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком Олександром Сергійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 1260. Оскільки суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем, то позов в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності 21728838 від 04.08.2017 13:36:06 про реєстрацію за ОСОБА_3 права приватної власності на квартиру загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36475625 від 04.08.2017 13:36:17, приватний нотаріус Філіпов Микола Михайлович, Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська обл., до задоволення не підлягає. Окрім того, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) квартиру загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, та про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності 20879023 від 13.06.2017 14:11:58 про реєстрацію за ОСОБА_5 права приватної власності на квартиру загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35644588 від 13.06.2017 14:32:33, приватний нотаріус Матвійчук Олександр Сергійович, Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська обл. до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК підлягають до стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 солідарно у прибуток державного бюджету судовий збір в сумі 1681,60 грн. (з розрахунку за дві вимоги немайного характеру - 840,80 грн.( станом на 2020 р.) х2= 1681,60 грн. ) від сплати якого позивачка була звільнена в силу наявності пільги. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,81,141, 264-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд ,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити частково. Визнати недійсною довіреність від 06.10.2016 року, видану від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Хомутовським Віталієм Станіславовичем, зареєстровану в реєстрі за № 655. Визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу квартири, укладений 13.06.2017 року між ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком Олександром Сергійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 1260. У задоволенні решти вимог відмовити. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 судові витрати в сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп. у прибуток державного бюджету. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: 11040, Житомирська обл., Олевський р-н, с.Кишин, РНОКПП НОМЕР_4 . Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_5 . Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_6 . Третя особа: Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Хомутовський Віталій Станіславович , місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул. Словацького, 4/6, оф.342. Повний текст рішення виготовлено 29.02.2024 .

Суддя О.В.Панас