Єд. унік. № 243/5230/23
Провадження № 2/243/380/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Воронков Д.В.,

при секретарі судового засідання Пімоновій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, діючи на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 року цивільну справу за позовною заявою Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплову енергію, абонентське обслуговування, інфляції та 3 % річних

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, на обґрунтування позовних вимог зазначивши, що відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та є абонентом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в м. Слов`янськ, користується послугами з опалення, проте, не в повному обсязі оплачує вартість спожитих послуг, що порушує право позивача на отримання плати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк. З 01.10.2013 до 01.09.2023 сума заборгованості за особовим рахунком відповідача склала 54908,16 грн. Також відповідачу нарахована заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.11.2020р. до 01.09.2023 в сумі 856,00 грн, інфляційні втрати за період з 01.10.2013 до 01.02.2022 в сумі 12106,66 грн. та 3% річних в сумі 2958,35 грн. Просить суд стягнути з відповідача зазначені суми, а також, поштові витрати на загальну суму 50,00 грн, витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових правна - 35,00 грн та судові витрати у розмірі 2147,20 грн.

Ухвалою суду від 25.06.2024 до участі у справі було залучено співвідповідача ОСОБА_2 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій підтримав в повному обсязі вимоги за позовною заявою, просив суд розглядати справу за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_1 , у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, що викладені ним у відзиві на позов. Наполягав, що жодних платежів у липні 2022 року він не здійснював. Також вказав, що ОСОБА_2 є колишнім власником квартири та останні 8 років мешкає в РФ, а відтак, не мав можливості здійснювати платежі за комунальні послуги. В наступні судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

У відзив на позовну заяву ОСОБА_1 зазначив, що просить застосувати до позовних вимог позовну давність. Вказав, що Постанова КМУ №206 від 05.03.2022 р. забороняє, під час дії військового стану, нарахування та стягнення неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахуваннь, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Тому, позовні вимоги по інфляційним нарахування та процентам річних мають бути відхилені повністю. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині застосування строку позвної давності, в частині виплати інфляційних нарахуваннь та процентів річних та знизити суму стягнення до 37764,16 грн (54908,16+856,00-18000,00) з укладанням договору розстрочки на 5 років.

Відповідач ОСОБА_2 , який був належним чином повідомлений про час, дату та спосіб розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, до судового засідання не з`явився.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що заява позивача про застосування строку позовної давності є безпідставною, оскільки з розрахунку заборгованості за адресою відповідача останній частково сплачував послуги з теплопостачання у період з 01 жовтня 2013 року по 28 вересня 2020 року, навіть в не опалювальний період. Вказані оплати свідчать про добровільність сплати відповідачем заборгованості та відповідно визнання ним боргу. Тому, перебіг позовної даності було перервано відповідачем. Щодо посилання відповідача на неправомірне нарахування індексу інфляції та 3 % річних на період дії воєнного стану зазначає, що інфляційні втрати та 3% річних були нараховані на заборгованість за період до введення в Україні воєнного стану з 01.10.2013 р. по 01.02.2022 р, тому є законними та такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 341470643 від 03.08.2023 на підставі договору купівлі - продажу від 17.12.2011.

ОСОБА_2 з 24.03.2007 є зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , що видно з відомостей Відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської МВА Краматорського району Донецької області від 08.04.2024 №20-16/2-1279

Згідно виписки за особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , вказаний рахунок з 2011 до 2016 оформленого на ОСОБА_2 , а з 2016 по 2023 на ОСОБА_1 . Так, за вказаною адресою станом на 01.09.2023 року утворилась заборгованість за користуванням тепловою енергією в розмірі 54908,16 грн за період з 01.10.2013 по 01.02.2022 рік, а також заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 856,00 грн за період з 01.11.2020 до 01.09.2023 року.

Згідно розрахунку 3% річних та індексу інфляції відповідачам нараховані 3 % річних в сумі 2958,35 грн та індекс інфляції в сумі 12106,66 грн за період з 01.10.2013 р. по 01.02.2022.

Аналізуючи правовідносини, що є предметом судового розгляду, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 68 Житлового кодексу наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги вноситься щомісяця.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, який регулює спірні правовідносини, що виникли у період з 01.12.2011 року до 01.08.2019 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VII від 09.11.2017 року, який вступив в дію з 01.05.2019 року, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 частково сплачувались послуги з опалення у період з 01 жовтня 2013 року по 28 вересня 2020 року, навіть не в опалювальний період, всі сплачені суми відображені на вказаному особовому рахунку: а саме у квітні 2014 року платіж було внесено на 2000,00 грн., у листопаді 2015 року - 317,58 грн., у грудні 2015 року - 679,03 грн., у січні 2016 року - 1024,19 грн., у лютому 2016 року - 1428,64 грн., у березні 2016 року - 821,59 грн., у травні 2016 року - 1056,77 грн., у листопаді 2016 року - 606,95 грн., у грудні 2016 року - 1572,60 грн., у січні 2017 року - 1926,18 грн., у березні 2017 року - 4371,12 грн., квітні 2017 року - 1286,17 грн., у листопаді 2019 року - 4200,00 грн., у липні 2020 року 4999,99 грн., у серпні 2020 року - 2671,44 грн. Останній платіж було внесено в серпні 2022 року - 15 грн.

Відповідач ОСОБА_1 у своєму відзиві заперечує сплату ним у серпні 2022 будь-яких платежів на опалення, зазначає, що останній платіж за опалення ним вносився 27.08.2020, просить відмовити позивачу у стягненні заборгованості за спожиті послуги з опалення за період з 01.10.2013 року по 27.08.2020 у зв`язку із пропущеним позивачем строком на звернення до суду, а також відмовити позивачу у стягненні втрат на інфляційні процеси, три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості за весь період у зв`язку із незаконністю їх нарахування.

Вирішуючи клопотання відповідача ОСОБА_1 щодо застосування до позовних вимог ОКП Донецьктеплокомуненерго» наслідків пропуску позовної давності, суд керується наступним.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки.

За приписами ч. 1 ст. 260, ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Так, з оборотних відомостей за період часу з 01.10.2013 до 01.09.2023 за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я відповідачів, вбачається, що останній платіж було здійснено 27.08.2020 у серпні 2020 у розмірі 15 грн, до цього платежу 27.08.2020 було здійснено платіж 2671,44 грн.

У службовій записці №247 директора ВП ОКП «ДТКЕ» «Центр продажу послуг та клієнтського обслуговування» від 27.02.2024 року та додатках до неї зазначено, що платником за теплопостачання у серпні 2022 за особовим рахунком № НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , який обліковується у базi даних серед прописаних осiб за вищезазначеною адресою, номер банкiвського рахунку платника у peєcтpi банку не вказується, платіж здiйснено через АТ КБ «ПриватБанк», дата прийняття платежу банком 30.07.2022, платiжне доручення №2PL358770.

Проте, згідно відповіді АТ «Приват Банк» 16.05.2024 № 20.1.0.0.0/7-24050/11139 вбачається, що фактичним платником за банківською операцією на 15 грн у серпні 2022, за платіжним дорученням № 2PL358770 від 30.07.2022 року, є ОСОБА_3 .

За таких обставин суд не приймає до уваги інформацію, що викладена у службовій записці №247 та вважає недоведеним факт здійснення сплати саме відповідачами 15 грн у серпні 2022, що робить необґрунтованими доводи позивача про дотримання ним строків позовної давності.

Суд вважає встановленим той факт, що останній здійснений відповідачем ОСОБА_1 платіж датований 27.08.2020.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач звернувся з цим позовом до суду 28.09.2023, а тому, в межах заявлених позовних вимог та строків позовної давності має правові підстави вимагати стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 лише за період з 28.09.2020 по 01.09.2023 року в сумі 36923,17 грн.

За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ОКП Донецьктеплокомуненерго» в про стягнення заборгованості за послуги з опалення за період з 01.10.2013 по 27.09.2020 не підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Суд не приймає посилання ОСОБА_1 про незаконність нарахування індексу інфляції та 3 % річних на суму заборгованості на підставі Постанови КМУ №206 від 05.03.2022, з огляду на наступне.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 на всій території України був введений воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово подовжувався.

Зазначена постанова застосовується з 24 лютого 2022 року, а як вбачається з наданого позивачем розрахунку, спірні нарахування здійснені за період до 01.02.2022 року.

Оскільки відповідачі прострочили виконання зобов`язань зі сплати послуг за теплопостачання, з них на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних в сумі 437 грн та інфляційні втрати у розмірі 1563,31 за період з 28.09.2020 до 01.02.2022 . Крім заборгованості за теплову енергію, 3% річних та втрат від інфляційних процесів, позивач просить суд стягнути з відповідачів і плату за абонентське обслуговування в розмірі 856,00 грн.

Згідно з п.11 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхнє приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог Постанови КМУ від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі.

Оскільки з 01.11.2020 до 01.09.2023 року плату за абонентське обслуговування відповідачі здійснювали не в повному обсязі, з них на користь позивача підлягає стягненню солідарно 856 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів понесені витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачу документів у справі на суму 50 грн та витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 35,00 грн,

Відповідно до п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Заперечення відповідача ОСОБА_1 щодо стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, не заслуговують на увагу суду, оскільки вказані витрати були належним чином підтверджені наданими реєстром поштових відправлень, поштовим фіскальним чеком, описом поштового відправлення відповідачу, дослідженою судом інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, тому ці витрати слід стягнути з відповідачів на його користь.

Вимоги відповідача ОСОБА_1 щодо укладення договору розстрочки не відносяться до компетенції суду та можуть бути вирішені між сторонами в позасудовому порядку.

При вирішенні питання про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже сума задоволених позовних вимог становить 56,16 % (39779,48 грн. * 100% /70829,17 грн.). Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 становить 1205 грн 86 коп. (2147,20 грн. * 56,16% / 100%): по 602 грн 93 коп. з кожного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12, 13, 509, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. ст. 1,7, 20, 32 Закону України " Про житлово-комунальні послуги", ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-268, 274-279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплову енергію, абонентське обслуговування, інфляції та 3 % річних - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька область, місто Краматорськ, провулок Земляний, будинок 2, код в ), на розрахунковий рахунок IBAN: НОМЕР_3 , номер рахунка: НОМЕР_4 , код банку 320371 заборгованість за теплову енергію за період з 28.09.2020 до 01.09.2023 у розмірі 36 923 грн 17 коп., втрати від інфляційних процесів у розмірі 1563 грн 31 коп, 3 % річних у розмірі 437 грн 00 коп., заборгованості за абонентське обслуговування у розмірі 856 грн; поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції по 25 грн 00 коп. з кожного; витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 17 грн 50 коп. з кожного, та витрати зі сплати судового збору по 602 грн 93 коп. з кожного.

В задоволенні решти позовних вимог Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 04.11.2024.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков