Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/2161/23
Провадження № 2/644/1142/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Клименка А.М.,

за участі:

секретаря судового засідання Жигун Е.С.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в особі представника адвоката Левченка В.П., звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, і просила встановити факт постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації шлюбу, з червня 2009 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом, у якому просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харків, є її батьком. Обґрунтовуючи заяву посилалася на те, що вона є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . На час її народження батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі. Після смерті ОСОБА_5 вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено та роз`яснено необхідність підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем. Зазначає, що факт родинних відносин між нею та ОСОБА_5 підтверджується нотаріально посвідченими заявами її тітки ОСОБА_7 , яка є рідною сестрою померлого, та свідченнями кумів - ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.04.2023 провадження у справі за позовом ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвалою суду від 08.06.2023 відкрито провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, і призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

04.07.2023 представником відповідача ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 посилаючись на те, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі. Вказує, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 165, спадкова справа № 56/2022. 25.01.2023 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_10 на частину квартири АДРЕСА_1 . Про наявність спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_5 позивачу ОСОБА_4 та її представнику було достовірно відомо, однак вони не повідомили суд про даний факт, не залучили ОСОБА_10 до участі у справі в якості відповідача. ОСОБА_10 заперечує проти наявності родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вказує, що він є єдиним спадкоємцем, а спадкове майно належить йому в цілому.

19.09.2023 ОСОБА_4 звернулася до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2 , як законного представника малолітнього ОСОБА_10 , 2013 року народження, у якій виклала ті ж саме вимоги, як у первісному позові, та навела аналогічне їх обґрунтування.

ОСОБА_2 подала до суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , посилаючись на їх безпідставність. Вказує, що за життя її чоловік ОСОБА_5 не спілкувався з сестрою, а позивачка не зверталась до суду з позовом про визнання батьківства, не вживала заходів щодо оформлення родинних відносин. Зазначає, що прожила з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`ятнадцяти років, за увесь цей час позивачка жодного разу не з`являлась, не спілкувалась з батьком, не надавала допомоги.

У судове засідання позивачка не прибула, направила в судове засідання свого представника адвоката Катріч М.М., яка позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник позов не визнали, заперечували факт наявності родинних відносин між позивачкою та ОСОБА_5 , просили у задоволенні позову відмовити у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження наявності родинних відносин.

Ухвалою суду від 29.02.2024 представнику позивача було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення в справі судової молекулярно генетичної експертизи для встановлення біологічного споріднення позивачки ОСОБА_11 з ОСОБА_7 , оскільки суду не було надано належних доказів у підтвердження того, що ОСОБА_7 є рідною сестрою померлого ОСОБА_5 .

Вислухавши відповідачку, представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Позивачка звернулась до суду з вимогами про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був її рідним батьком.

Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. була заведена спадкова справа № 56/2022. Згідно довідки № 304/02-14 від 26.10.2022 нотаріусом позивачці ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю підтвердження родинних стосунків.

Як вбачається з наданих суду доказів, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Харкові, що підтверджується копією паспорта громадянки України серії НОМЕР_1 та копією повторного свідоцтва про її народження, виданого 04.11.2022, у якому батьком ОСОБА_4 вказаний ОСОБА_5 , а її матір`ю ОСОБА_6 .

З відповіді начальника Індустріально-Немишлянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що відповідно до паперового носія актового запису про народження № 1090 від 26.12.1991, складеного Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відомостям, внесеним до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, підставою запису відомостей про батька дитини була заява матері від 26.12.1991.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь- які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Оцінивши надані позивачкою докази, суд дійшов висновку, що вони не підтверджують, по за розумним сумнівом, той факт, що ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним батьком позивачки.

Надані позивачкою копії заяв ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не можуть бути оцінені судом у якості достатніх доказів для підтвердження наявності родинних відносин між позивачкою та померлим ОСОБА_5 , оскільки ці свідки в судове засідання не прибули і свої письмові пояснення не підтвердили, і їх письмові пояснення спростовуються показами допитаних у судовому засіданні свідків відповідача - ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які протягом тривалого часу підтримували стосунки з покійним ОСОБА_5 , який ніколи не казав про наявність у нього доньки, посилався на те, що в нього є лише одна дитина син ОСОБА_14 . Позивачку вони ніколи не бачили і про неї взагалі не чули.

Надані позивачкою в якості доказів фотознімки суд до уваги не приймає, оскільки вони не містять відомостей про зображених на них осіб.

Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що в ході судового розгляду юридичний факт наявності родинних відносин між позивачкою та померлим ОСОБА_5 не знайшов свого об`єктивного підтвердження, не доведений належними, допустимими та достатніми доказами, з огляду на що позов задоволенню не підлягає.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України, і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстав для їх відшкодування позивачці відповідачкою не вбачає.

Керуючись ст. ст. 10-13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через районний суд.

Суддя: