Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2024 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Суходольського О.М.

при секретарі Культенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Дніпровського державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання,-

встановив:

Позивач звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з указаним позов, в обґрунтування якого зазначає, що на підставі рішення приймальної комісії наказом ректора Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України №704-ос від 06.08.2016 року ОСОБА_1 зарахована на перший курс Дніпропетровської державної медичної академії МОЗ України. Також, зазначає, що наказом Міністерства охорони здоров`я України №473 від 16.03.2021 року змінено тип та перейменовано Державний заклад «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України ДЗ «ДМА» на Дніпровський державний медичний університет.

01.09.2016 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено угоду №31 про підготовку фахівців з вищою освіто. Згідно з умовами даної угоди, відповідач зобов`язується прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Зазначений правочин укладено зі згоди і за домовленістю з відповідачем. Згідно наказу №334-ос від 21.06.2022 року «Про завершення навчання» відповідач здобув освітньо-кваліфікаційний рівень за спеціальністю та видано документ про вищу освіту у зв`язку із завершенням навчання. Згідно направлення на інтернатуру №45 від 03.06.2022 року ОСОБА_1 була направлена до «Державної установи «Дніпропетровський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» для проходження інтернатури. Згідно листа «Державної установи «Дніпропетровський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» №2860/13 від 08.08.2022 року ОСОБА_1 не з`явилася на проходження інтернатури. Таким чином, відповідач не дотрималася умов угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2016 року №31, в частині зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу три роки відповідно до направлення, чим порушила добровільно взяті на себе цивільно-правові зобов`язання.

В свою чергу позивач згідно укладеної Угоди взяв на себе зобов`язання забезпечити відповідну якість та рівень підготовки фахівця - Відповідача з вищою освітою.

Взяті на себе зобов`язання Позивач виконав належним чином та у строки визначені Угодою. Відповідач закінчила навчання у позивача та отримала диплом, тобто отримала у позивача за рахунок коштів державного бюджету повну вищу освіту.

Відповідно до розрахунку грошових коштів, які підлягають поверненню за навчання за державним замовленням витрачено коштів з державного бюджету на навчання ОСОБА_1 в закладі вищої освіти позивача всього витрачено 240 491 грн. 45 коп., тому позивач звернувся до суду з указаним позовом та просить стягнути із відповідачки ОСОБА_1 витрати на навчання у вищезазначеному розмірі на розрахунковий рахунок позивача, а також витрати на судовий збір у сумі 3607 грн. 38 коп.

Відповідно до ч.5 ст.279ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.13 ст.7ЦПК України судове засідання не проводиться.

В ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 15.02.2024 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання.

Крім того, відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем її реєстрації, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштової кореспонденції. Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленою про розгляд справи.

Згідно з ч. 8 ст.178ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

06.03.2024 року представник відповідача ОСОБА_2 надала відзив, проти позову заперечує, пояснивши що, Законом України від 01.07.2014 року №1556-VІІ внесено зміни у ЗУ «Про освіту» №1060 ХІІ, зокрема ч.2 ст. 52, якою визначався обов`язок відпрацювати три роки виключено, чим усунені розбіжності в законодавстві щодо обов`язку відпрацювати за направленням. Послалася на інші норма закону, а тому просила суд в позові відмовити.

Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі рішення приймальної комісії наказом ректора Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України №704-ос від 06.08.2016 року ОСОБА_1 зарахована на перший курс Дніпропетровської державної медичної академії МОЗ України.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України №473 від 16.03.2021 року змінено тип та перейменовано Державний заклад «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України ДЗ «ДМА» на Дніпровський державний медичний університет.

01.09.2016 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено угоду №31 про підготовку фахівців з вищою освіто. Згідно з умовами даної угоди, відповідач зобов`язується прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Зазначений правочин укладено зі згоди і за домовленістю з відповідачем та відповідає загальним засадам цивільного права щодо укладення договорів.

Згідно наказу №334-ос від 21.06.2022 року «Про завершення навчання» відповідач здобув освітньо-кваліфікаційний рівень за спеціальністю та видано документ про вищу освіту у зв`язку із завершенням навчання.

Згідно направлення на інтернатуру №45 від 03.06.2022 року ОСОБА_1 була направлена до «Державної установи «Дніпропетровський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» для проходження інтернатури.

Згідно листа «Державної установи «Дніпропетровський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» №2860/13 від 08.08.2022 року ОСОБА_1 не з`явилася на проходження інтернатури. Таким чином, відповідач не дотрималася умов угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2016 року №31.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачка ОСОБА_1 , закінчивши навчання у 2022 році на бюджетній формі у ДДМУ не відпрацювавши 3 роки після закінчення закладу вищої освіти, тобто відповідач не дотрималася вимог законодавства України та угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2016 року №31.

Згідно з ч.2 ст.52 ЗУ «Про освіту» від 23.05.1991 року, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язанні відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обов`язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що були погодженні між сторонами, передбачено ч.2 ст.52 ЗУ «Про освіту» (яка була чинною з 23.03.1996 року по 06.09.2014 року, у тому числі на час укладення типової угоди про підготовку фахівця з вищою освітою від 01.09.2008 року №84), пунктом 2 Указу Президента України від 23.01.1996 року №77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року №992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням» (чинний на час укладення типової угоди про підготовку фахівця з вищою освітою від 01.09.2008 року №84) та пунктом 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25.12.1997 року №367.

Згідно з пунктом 4 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком № 1.

Відповідно до пункту 6 Порядку, згідно з угодою випускник зобов`язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою.

Випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням.

У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати ( п. 21 Порядку).

Згідно Указом Президента України N 342/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 16.05.1996 року, установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Згідно положень ч. 1 ст. 197 КЗпП України молодим спеціалістам - випускникам державних навчальних закладів, потреба в яких раніше була заявлена підприємствами, установами, організаціями, надається робота за фахом на період не менше трьох років у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.1 та п. 2.1 Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ - ІV рівня акредитації, медичних факультетів університетів, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 вересня 1996 року № 291, спеціалізація (інтернатура) є обов`язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти ІІІ - ІV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюється кваліфікація лікаря (провізора) - спеціаліста певного фаху. В інтернатуру зараховуються випускники медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти ІІІ - ІV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів після складання державних іспитів та присвоєння кваліфікації лікаря (провізора) і отримання диплому з певної лікарської (провізорської) спеціальності.

Основним завданням інтернатури є підвищення рівня практичної підготовки випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів, їх професійної готовності до самостійної лікарської (провізорської) діяльності.

Відповідно до п. 3 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, випускник державного вищого медичного (фармацевтичного) закладу освіти III - IV рівнів акредитації, якому після навчання в інтернатурі присвоєно кваліфікацію лікаря (провізора) - спеціаліста і який працевлаштований на підставі направлення на роботу, вважається молодим спеціалістом протягом трьох років з моменту укладення ним трудового договору із замовником. Період навчання в інтернатурі до цього терміну не входить.

З викладеного вбачається, що після закінчення навчання ОСОБА_1 не виконала вказані вимоги закону та вимоги укладеної угоди від 01.09.2016р. №31, не відпрацювала три роки за направленням в ДУ "Дніпровський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України", не з`явилася для проходження інтернатури. Таким чином, позовні вимоги суд вважає обгрунтованими і доведеними, а доводи відповідача з даного приводу суд вважає необгрунтованими.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

На підставі статті 41 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 3607 грн. 38 коп.

Керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Дніпровського державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпровського державного медичного університету (код ЄДРПОУ, адреса: 49044, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 9) витрати на навчання у розмірі 240491 грн. 45 коп. на розрахунковий рахунок позивача НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровського державного медичного університету судові витрати в сумі 3607 грн. 38 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. М. Суходольський