КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 464/4825/22

номер провадження: 22-ц/824/1982/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Гуля В.В., Шебуєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року у складі судді Чередніченко Н.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі - ТОВ «Нова Пошта») про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява вмотивована тим, що 09 травня 2022 року відповідно до експрес-накладної № 3005 у відділенні № 29 ТОВ «Нова Пошта» місто Чернівці, одержувачу ОСОБА_1 від відправника фізичної особи - підприємства (далі - ФОП) ОСОБА_2 було оформлено та відправлено посилку вагою 3,02 кг, комп`ютерні комплектуючі, оголошеною вартістю 14 921 грн 00 коп.

Відповідно до смс - повідомлення, яке надійшло на номер телефону позивачки 13 травня 2022 року о 10 год 32 хв. було зазначено, що посилка прибула у відділення №74 ТОВ «Нова Пошта» місто Львів. Позивачка вказувала, шо оскільки вона перебувала в короткостроковій відпустці, пов`язаній із вагітністю та пологами, то вона попросила свого товариша ОСОБА_3 отримати відправлення у відділенні відповідача. Однак останньому було відмовлено в отриманні відправлення у зв`язку з відсутністю зазначеного відправлення, про що ним було написано заяву керівнику відділення №74 ТОВ «Нова Пошта» міста Львів.

Зазначала, що того ж дня, тобто 13 травня 2022 року о 16 год 37 хв., на її номер телефону надійшло смс - повідомлення, яке було відправлено додатком «Нова Пошта», про те, що відправлення № 3005 було отримано.

У подальшому, позивачкою було виявлено, що в розділі «Інформація про посилку» додатку «Нова Пошта» було зазначено, що відправлення № 3005 було отримано 16 травня 2022 року о 10 год 47 хв.

Вказувала, що за смс - повідомленнями та даними додатку відповідача, адресована їй посилка, була видана двічі невідомим особам. Тому 06 червня 2022 року вона звернулась із письмовою заявою до керівника відділення № 74 ТОВ «Нова Пошта» місто Львів із вимогою видати посилку або компенсувати її вартість, на що позивачці було повідомлено про відсутність посилки.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, 12 липня 2022 року позивачка звернулась до відповідача із претензією про відшкодування шкоди у зв`язку з втратою відправлення. Проте, ТОВ «Нова Пошта» не надала на її звернення жодних доказів отримання нею чи будь-ким іншим вантажу по експрес-накладній №3005. Тому позивачка вважала, що в даному випадку наявні винні дії співробітників відповідача, що призвело до втрати вантажу та завдало позивачу матеріальної та моральної шкоди.

Вказувала, що з ТОВ «Нова Пошта» на її користь також слід стягнути передбачений п.7.2.4 публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» у розмірі 24,23 % від суми відшкодування, що становить 3 615 грн 36 коп. (14 921,00 ?24,23).

Крім того, зазначала, що внаслідок втрати вантажу з вини ТОВ «Нова Пошта» змінився її звичайний спосіб життя, що негативно позначилось на її психологічному та фізичному стані, чим заподіяно їй моральну шкоду, розмір якої вона оцінила у сумі 37 777 грн 00 коп.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «Нова Пошта» на свою користь грошові кошти у сумі 14 921 грн 00 коп., штраф у сумі 3 615 грн 36 коп., моральну шкоду суму в розмірі 37 777 грн 00 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн 00 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судові витрати у справі залишено за ОСОБА_1 по фактично понесеним.

Рішення суду мотивоване тим, що стороною позивача не доведено, а судом в ході розгляду справи не встановлено, як фату неотримання позивачкою адресованої їй посилки, так і наявність вини відповідача у неотриманні позивачкою такої посилки, оскільки дії ТОВ «Нова Пошта» щодо видачі вантажу особі, яка пред`явила експрес-накладну та надала документ, який посвідчує особу, були правомірними.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 жодного вантажу (відправлення) в приміщенні ТОВ «Нова Пошта» 16 травня 2022 року не отримувала, працівникам даного підприємства не надавала паспорт для звірки ідентифікації особи, якій буде видаватися відправлення, жодних підписів на чеках та квитанціях «Нової пошти» про отримання відправлення не ставила.

Зазначає, що вона зверталась до керівництва ТОВ «Нова Пошта» щодо надання копії накладної (чеків) для того щоб підтвердити дійсність її підпису на чеках, на які посилався відповідач, а також надати копію диску з відеозаписом для відтворення її візиту до відділення ТОВ «Нова Пошта» та отримання нею відправлення, однак у задоволенні її вимог відповідачем було відмовлено.

Стверджує, що 16 травня 2022 року вона фізично не могла власноручно отримати відправлення в приміщенні ТОВ «Нова Пошта», оскільки в той день перебувала у місті Городенка Івано - Франківської області, а відділення ТОВ «Нова Пошта» у місті Львів складає приблизно 220 км. В той день було святкування народження дочки, де були запрошені хресні батьки, родина та друзі, що підтверджується заявами - поясненнями, щодо даних обставин, які додані до апеляційної скарги.

Також зазначає, що в період з 13 травня 2022 року по 06 червня 2022 року відповідачкою здійснювалися телефонні дзвінки, а саме 19 телефонних дзвінків до оператора на «гарячу лінію» «Нова пошта» і кожного разу при спілкуванні, останні переконували, що понесені фінансові витрати повністю компенсують, а вже 06 червня 2022 року було написано заяву до керівника «Нова пошта» з вимогою повернення грошових коштів.

Вважає, що пояснювальні записки від фахівців ТОВ «Нова Пошта» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є надуманими та не відповідають дійсності.

Відповідач ТОВ «Нова Пошта» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ФОП ОСОБА_2 09 травня 2022 року по експрес - накладній №3005 здійснила відправлення вантажу з міста Чернівці в місто Львів для ОСОБА_1 . Відправник вантажу по експрес - накладній №3005 від 09 травня 2022 року передала представнику ТОВ «Нова Пошта» вантаж кількістю 1 місце, об`ємною вагою 3,02 кг, оголошеною вартістю 14 921 грн 00 коп., з описом відправлення «комп`ютерні комплектуючі». Відправлення було прийнято для перевезення у пакуванні відправника та при прийманні не оглядалось, супровідних документів не було надано. Вказує, що 16 травня 2022 року близько 10 год 47 хв. до відділення №74 звернулась особа для отримання відправлення, яка повідомила номер експрес накладної та надала документ для посвідчення своєї особи відповідно до Умов надання послуг. Працівник відділення перевірив особу згідно пред`явленого документу та видав вантаж у повному обсязі, що підтверджується пояснювальною запискою від 18 травня 2022 року працівника відділення, який здійснював видачу відправлення. Тому працівником відповідача жодних порушень не допущено і відповідно вина перевізника відсутня. Також звертає увагу, що з пояснювальної записки від 08 червня 2022 року керівника відділення № 74 у місті Львів вбачається, що позивачка 17 травня 2022 року зверталася до відділення для перевірки отримання відправлення. Разом з керівником було переглянуто камери відеоспостереження та зафіксовано отримання відправлення саме позивачкою. Відповідач стверджує, що позовні вимоги про стягнення 14 921 грн 00 коп. оголошеної вартості вантажу безпідставні, зважаючи на відсутність будь-яких доказів на підтвердження вказаної суми, яка внесена до експрес - накладної зі слів відправника на його власний розсуд. Розмір завданої шкоди є обставиною, яка підлягає обов`язковому доказуванню у даному спорі. Жодного належного доказу на підтвердження факту передання для перевезення відповідачу саме «комп`ютерні комплектуючі» вартістю 14 921 грн 00 коп. позивачем не надано. Тому вважає, позовні вимоги є безпідставними, зважаючи на відсутність доказів в обґрунтування причин її виникнення та з огляду на те, що позивачем не вказано в чому полягає ця шкода, з яких міркувань вона виходила, визнаючи розмір шкоди. З урахуванням наведеного, відповідач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року - без змін.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 60 313 грн 36 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Так, відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За змістом ч.ч.1-2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч.2 ст.924 ЦК України визначено, що перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведене, що це сталося не з його вини.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що відповідно до експрес - накладної №3005 від 09 травня 2022 року ФОП ОСОБА_2 здійснила відправлення із міста Чернівці в місто Львів для отримувача ОСОБА_1 вантаж вагою 3,02 кг, з описом відправлення - комп`ютерні комплектуючі, оголошеною вартістю 14 921 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимог ОСОБА_1 указувала, що цей вантаж нею отримано не було, а було видано іншій особі, у зв`язку з чим вона 06 червня 2022 року звернулась із відповідною заявою до відповідача із вимогою видати посилку або компенсувати її вартість, а також 12 липня 2022 року позивачка звернулась до відповідача із претензією аналогічного змісту.

Відповідно до листа ТОВ «Нова Пошта» від 05 серпня 2022 року № 03011 слідує, що претензію позивачки було розглянуто та встановлено, що 16 травня 2022 року вантаж по експрес-накладній № 3005 від 09 травня 2022 року було доставлено та одержано отримувачем в повному обсязі без будь-яких зауважень, а тому товариство немає правових підстав для задоволення претензійних вимог.

Вирішуючи даний спір судом першої інстанції вірно враховано, що ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, пунктом 3.4 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» (далі - Публічний договір) визначено: шляхом передачі замовником відправлення експедитору для надання послуг, передбачених договором, замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника.

Пунктом 4.3.2 Публічного договору визначено, що замовник зобов`язаний відповідно до вимог експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній.

Судом першої інстанції вірно ураховано, що при складенні експрес-накладної відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта», оприлюдненому на офіційному сайті http:// novaposhta.ua, який є у вільному доступі.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що вказане вище відправлення було доставлене до відділення в місті Львів «Нова Пошта», де 16 травня 2022 року о 10 год 47 хв. після пред`явлення та перевірки паспорту позивачки у виді пластикової картки, яка посвідчує її особу, посилку було видано клієнту.

Згідно з приписами ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст.ст.76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачкою не доведено і матеріали справи не містять переконливих доказів того, що вона в цей день фізично не могла бути у відділенні та особисто отримати посилку.

Так, відповідно до п.10.7 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» (далі-Умови), відправник повідомляє одержувачу номер експрес-накладної, термін доставки та ознайомлює одержувача з цими Умовами.

Розділом 11 Умов урегульовано умови одержання відправлення у відділенні.

Відповідно до пунктів 11.1, 11.2 Умов, для отримання відправлення отримувачу слід надати представнику ТОВ «Нова Пошта» номер експрес-накладної (обов`язкова умова для випадків, передбачених п. 11.4 та п. 11.6 цих Умов) або номер мобільного телефону, на який надійшло смс - повідомлення про прибуття відправлення. Одержувач фізична особа або фізична особа-підприємець пред`являє представнику ТОВ «Нова Пошта» будь-який із наведених нижче документів, що підтверджує особу одержувача, зазначеного в експрес-накладній, а саме: 11.2.1 паспорт громадянина України; 11.2.2 тимчасове посвідчення громадянина України; 11.2.3 тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України; 11.2.4 посвідку на постійне проживання; 11.2.5 посвідку на тимчасове проживання; 11.2.6 посвідчення біженця, видане в Україні; 11.2.7 паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 11.2.8 посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; 11.2.9 паспорт іноземного громадянина, у якому відомості про особу вказані кирилицею та/або латиницею. У разі використання іншої абетки - надає апостиль (офіційний переклад паспорта українською мовою).

Цими Умовами передбачено, що для отримання відправлення отримувач для ідентифікації своєї особи може надати представнику ТОВ «Нова Пошта», як посвідку на постійне проживання, так і паспорт громадянина України, однак до кола обов`язків представника ТОВ «Нова Пошта» не входить перевірка їх дійсності та належності, а тому доводи позивачки про те, що представником при видачі посилки не було належним чином перевірено особу одержувача, що призвело до втрати посилки, є хибними.

Судом першої інстанції установлено, що працівник відділення, встановивши особу одержувача, зважаючи на належні його дії, згідно Умов видав вантаж за експрес-накладною у повному обсязі.

При цьому, судом першої інстанції вірно враховано, що чинне законодавство України не передбачає жодного правового механізму додаткової перевірки особи чи додаткових вимог її встановлення.

Тобто для посвідчення особи достатньо надати для огляду документ, передбачений ч.1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Стаття 924 ЦК України передбачає принцип винності у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

У даному випадку стороною позивача не доведено, а судом в ході розгляду справи не встановлено наявність вини відповідача у нібито не отриманні позивачкою посилки, оскільки його дії щодо видачі вантажу особі, яка пред`явила експрес-накладну та надала документ, який посвідчує особу, були правомірними.

Також позивачкою не надано переконливих та однозначних доказів, які б встановлювали розмір завданої фактичної шкоди у вигляді вартості втраченого майна. З будь-якими клопотаннями щодо забезпечення таких доказів у зв`язку неможливості їх отримання, позивачка до суду не зверталась.

Отже, враховуючи, що відповідачем було видано вантаж на підставі п.11.4.2 Умов, тобто за пред`явленням одержувачем номеру експрес-накладної та документу, який посвідчує особу, то в діях відповідача жодних порушень закону чи договору не вбачається. Як і не вбачається протиправності поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його протиправною поведінкою та завданими збитками.

Також є необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «Нова Пошта» на її користь штраф у розмірі 24,23 % від суми відшкодування, передбачений п.7.2.4 Публічного договору, з таких підстав.

Пунктом 7.2.4 Публічного договору встановлено, що у разі виплати експедитором у досудовому порядку за результатами розгляду претензії відшкодування, що сплачується у зв`язку з втратою або пошкодженням відправлення на користь замовника - фізичної особи, експедитор додатково сплачує замовнику штраф в розмірі 24,23 % від суми відшкодування.

Враховуючи, що у даному випадку факт втрати або пошкодження відправлення експедитором (відповідачем) відправлення замовника (позивачки) не доведений, то відсутні підстави для стягнення на користь замовника штрафу в розмірі та у порядку, передбаченому п.7.2.4 Публічного договору.

Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, позивачка вказувала, що внаслідок втрати вантажу з вини ТОВ «Нова Пошта» змінився її звичайний спосіб життя, що негативно позначилось на її психологічному та фізичному стані. У зв`язку цим їй заподіяно моральну шкоду, розмір якої вона оцінила в сумі 37 777 грн 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).

Статтею 1167 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

До загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, в даному випадку предметом доказування є вина відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та спричинення моральної шкоди позивачу.

Враховуючи, що в даному випадку в діях відповідача ТОВ «Нова Пошта» судом не встановлено протиправності поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його протиправною поведінкою та завданими збитками, то відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди.

Отже, установивши вказані обставини, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом не встановлено, та позивачкою не доведено протиправність дій відповідача, внаслідок яких їй завдано шкоду, та те, що позивачкою не доведено того, що вантаж було передано іншій особі, а не їй особисто, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, є безпідставними та недоведеними.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не було надано позивачці копії накладної (чеків) та копію диска з відео відтворення її візиту до відділення ТОВ «Нової Пошта», апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявної у матеріалах справи пояснювальної записки від 08 червня 2022 року керівника відділення № 74 у місті Львів вбачається, що позивачка 17 травня 2022 року зверталася до відділення для перевірки отримання відправлення, разом з керівником було переглянуто камери відеоспостереження та зафіксовано отримання відправлення саме позивачкою. Через два тижні клієнт знову зверталась у відділення з проханням надати їй відео, оскільки в неї проблеми з пам`яттю і вона не пам`ятає чи отримала посилку чи ні. Однак за цей період відеозаписи вже були відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на заяви - пояснення осіб, які начебто були разом з ОСОБА_1 в день отримання посилки 16 травня 2023 року поза межами міста Львів, та які додані до апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції не беруться до уваги, оскільки ці заяви - пояснення осіб подані з порушенням процесуальних строків подання доказів.

Згідно зі ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Статтею 367 ЦПК Українивизначено межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається, що надані позивачкою апеляційному судузаяви - пояснення осіб, які начебто були разом з ОСОБА_1 в день отримання посилки 16 травня 2023 року поза межами міста Львів,не були подані до суду першої інстанції та вони не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Позивачка не надала апеляційному суду доказів неможливості подання цих заяв - пояснень до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї, а відтак ці документи не можуть бути прийняті апеляційним судом відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України.

Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом дана належна правова оцінка.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст.ст.12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: