КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Хижний Р.В.
Єдиний унікальний номер справи № 365/853/16-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2606/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

секретар - Кролівець О.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 24 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Згурівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в сумі 29 042,54 грн, моральну шкоду в сумі 800 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 07 травня 2015 року близько 11 год. 00 хв, на території біля с. Стара Оржиця Згурівського району Київської області, ОСОБА_2 , керуючи колісним трактором марки МТЗ-82УК, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , здійснив наїзд на праву ногу позивача, чим завдав останньому тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку СМЕ № 81/д від 21.07.2015 року у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження: перелом латерального виростка правої великогомілкової кістки, гематома передньої черевної стінки. Перелом латерального виростка правої великогомілкової кістки відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою розладу здоров`я понад 21 добу. Гематома передньої черевної стінки відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Зазначене також підтверджується висновком комплексної медико-автотехнічної експертизи № 98/к/5-01/794 від 18.09.2015 року.

Виявлені ушкодження утворилися при наїзді переднім колесом трактора, що повністю підтверджується висновком додаткової комплексної медико-автотехнічної експертизи від 12.09.2016 року № 82/к/19/8-02/1229.

За вказаним фактом внесені відомості до ЄРДР за № 0000114 за ч. 2 ст. 122 КК України.

Яготинський районний суд Київської області 15.06.2020 року розглянув кримінальне провадження № 0000114 відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КК України. Обвинуваченим ОСОБА_2 та його захисником до суду було подано клопотання про закриття кримінального провадження у зв"язку із закінченням строків давності. Суд ухвалив звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності згідно з ст. 49 КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року № 398/571/15-ц. Таким чином, обставини вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, встановлені ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 05.06.2020 року, та відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідач розумів наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

У зв`язку із тілесними ушкодженнями, позивач був змушений витрачати кошти на лікування, а саме він витратив 29 042,54 грн.

Також діями відповідача позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у пережитому емоційному стресі, почуттях страху за своє життя та здоров`я, тривожності, порушенні сну, дискомфорт від лікування він був змушений пристосовуватись до негативних умов існування, порушенні життєвих планів, тощо. Розмір душевних страждань позивач оцінює у розімірі1944000,00 грн, враховуючи висновок судово-психіатричного експерта № 170 ц від 18.10.2017 року.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, з урахуванням уточнення просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в сумі 29 042,54 грн та моральну шкоду в сумі 1 944 000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечив. Вказував, що позивач не довів, що шкода була завдана саме діями відповідача, наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою шкодою, а також наявність вини відповідача.

Стверджував, що ухвала Яготинського районного суду Київської області про закриття провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 , на яку посилається позивач, не визначає наявність або відсутність самої події - наїзду на ногу позивачу, тому у суду відсутня можливість посилатися на дану ухвалу у розумінні ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

Зазначав, що винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду. За частиною першою статті 62 Конституції України лише обвинувальний вирок суду є тим судовим актом, у якому повинна бути встановлена винуватість особи у вчинені кримінального правопорушення, тому інші акти публічної влади не можуть містити жодних позицій щодо винуватості особи, навіть у вигляді припущень стосовно такої винуватості.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 24 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення Згурівського районного суду Київської області від 24 квітня 2023 року скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити. У скарзі посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, постановив судове рішення без урахування актуальної практики Верховного Суду.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Заперечує проти доводів позивача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Сторони та їх представники брали участь у судових засіданнях в апеляційному суді.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами те, що матеріальна та моральна шкода йрмузаподіяна відповідачем ОСОБА_2 . В ході судового розгляду не було доведено протиправність дій відповідача, його вина, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою, яка заподіяна позивачу.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Встановлено, що трактор марки МТЗ-82УК, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1998 року випуску, заводський № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 , належить на праві власності ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 27).

ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматичному центрі КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з 08.05.2015 по 22.05.2015 року з діагнозом: перелом латерального виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків. Забій передньої черевної стінки. Гематома передньої черевної стінки. Артеріальна гіпертензія ІІ ст, стадія 1, ризик 3 (т. 1 а.с. 31 - копія виписки з історії хвороби стаціонарного хворого, т. 1 а.с. 164 - ком пакт диск з медичною документацією, т. 1 а.с. 168-210 - копії медичної документації, т. 2 а.с. 129).

Відповідно до висновку СМЕ № 81/д від 21.07.2015 року у ОСОБА_1 виявлені наступні тілесні ушкодження: перелом латерального виростка правої великогомілкової кістки, гематома передньої черевної стінки. Перелом латерального виростка правої великогомілкової кістки відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою розладу здоров`я понад 21 добу. Гематома передньої черевної стінки відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 1 а.с. 224-226).

Відповідно до висновку СМЕ № 58/д від 12.07.2017 року виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження при обставинах вказаних у протоколах допиту свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 є нехарактерними (т. 1 а.с. 227-230).

Висновком комплексної медико-автотехнічної експертизи № 98/к/5-01/794 від 18.09.2015 року визначено, що у ОСОБА_1 виявлені наступні тілесні ушкодження: перелом латерального виростка правої великогомілкової кістки, гематома передньої черевної стінки. Перелом латерального виростка правої великогомілкової кістки відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою розладу здоров`я понад 21 добу. Гематома передньої черевної стінки відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження ОСОБА_1 виникнути при падінні з положення «стоячи» або з висоти є нехарактерними. Виходячи з вищевказаних механізмів виникнення ушкодження, з урахуванням матеріалів кримінального провадження (свідки, що вказують на можливе виникнення ушкоджень при падінні постраждалого з трактора на землю (ріллю), не вказують конкретно, яким частинами тіла міг контактувати ОСОБА_1 із зовнішніми деталями трактора та яким чином відбулося падіння на землю, до того ж при такому падінні людина контактувала би із деталями трактора та землею різними частинами тіла із виникненням більшої кількості ушкоджень та шкіряних покривах та іншого характеру переломів. Виникнення у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень за обставин падіння з будь-якої сходинки кабіни трактора та ударі об ріллю та/або при ударі об комплектуючі частини транспортного засобу, виключається (т. 1 а.с. - 217-223, т. 2 а.с. 173-179).

Висновком додаткової комплексної медико-автотехнічної експертизи від 12.09.2016 року № 82/к/19/8-02/1229 визначено, що виникнення встновленого у ОСОБА_1 закритого перелому латерального (зовнішнього) виростку правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, його спричинення за умов «при падінні з висоти сходинок трактора марки МТЗ-82УК та безпосереднім контактом зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки з поверхнею землі (ріллею)» - виключається, так як при паданні, відмічаються переломи іншої локалізації, до того ж, земля (рілля) є м`яким тупим предметом, у зв"язку з чим навіть при локальному контакті з ріллею зоною латерального (зовнішнього) виростку правої великогомілкової кістки енергії контакту не буде достатньо для утворення перелому. Виникнення у Кудрявського перелому за умови «наїзд на праву ногу останнього, відбувся з низу у верх, а саме від початку стопи до колінного суглоба, площею переднього колеса трактора марки МТЗ-82УК» - можливе, так як при цих обставинах є умови для дії тупого предмету в зоні локалізації перелому з енергією, достатньою для порушення цілості кісткової тканини; відсутність інших тілесних ушкоджень в ділянці правої нижньої кінцівки (від стопи до зони перелому) можливо пояснити особливостями поверхні (земля, рілля), на якій знаходився постраждалий внаслідок чого під час наїзду колесом могло статися легке вдавлення до певного рівня кінцівки в землю, що призвело до значного зменшення дії травмуючої сили на інші ділянки кінцівки (т. 1 а.с. - 213-216, т. 2 а.с. 180-183).

Як видно зі змісту ухвали Яготинського районного суду Київської області від 05 червня 2020 року у справі № 373/1531/17, яка набрала законної сили 12.06.2020 року, ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 7 травня 2015 року близько 11 години, боронуючи поле площею 50га,яке розташоване на території Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області та перебуває у користуванні ОСОБА_5 за допомогою трактора марки МТЗ-82УК, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1998 року випуску, заводський № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 з навісним обладнанням (боронувальними дисками), діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та наслідки, настання яких бажав, на ґрунті неприязних відносин через суперечку щодо використання земельної ділянки, з метою нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, оскільки останній перешкоджав руху трактора, стоячи попереду нього на відстані близько 1 метра, здійснив, керуючи трактором, різкий рух вперед та противагами трактора завдав удару по передній черевній стінці ОСОБА_1 , в результаті чого останній упав спиною на землю попереду переднього лівого колеса трактора. Після цього, ОСОБА_2 , керуючи трактором марки "МТЗ-82 УК" здійснив наїзд лівим колесом трактора на праву ногу ОСОБА_1 , який лежав на землі перед трактором та не встиг залишити площину його руху, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді перелому латерального виростка правої великогомілкової кістки, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 81/д, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознаками розладу здоров`я понад 21 день. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник заявили клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, при цьому зауваживши, що останній вини не визнає. Суд ухвалив, ОСОБА_2 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч.1 ст. 49 КК України. Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України закрити (т. 2 а.с. 77).

Витрати ОСОБА_1 на лікування у розмірі 29 042,54 грн підтверджуються копіями платіжних документів (т. 1 а.с. 240-248).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 170 ц від 18.10.2017 року ОСОБА_1 спричинені моральні страждання (моральна шкода) внаслідок заподіяння йому 07.05.2015 року тілесних ушкоджень наїздом переднім колесом трактора на ногу. Грошовий еквівалент нанесеної ОСОБА_1 моральної шкоди становить 324 мінімальні заробітні плати, розмір якої визначається рівнем розміру заробітної плати, прийнятої в Україні на момент винесення рішення суду (т. 2 а.с. 48-50).

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у статті 1166 ЦК України, частиною першої якої передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (частина перша статті 1177 ЦК України).

Згідно із положеннями частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

У справі, яка переглядається, установлено, що ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 05 червня 2020 року у справі № 373/1531/17, яка набрала законної сили 12.06.2020 року, ОСОБА_2 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч.1 ст. 49 КК України, що є нереабілітуючими обставинами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 398/571/15-ц (провадження № 61-1059св20) зроблено висновок про те, що звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року у справі № 346/4425/18 (провадження № 61-7008св21) зроблено висновок про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України є нереабілітуючими обставинами, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяну з його вини матеріальну шкоду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладені вимоги закону та правові висновки Верховного Суду, встановивши причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та настанням шкідливих наслідків для позивача, апеляційний суд, на підставі наявних у справі доказів доходить висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі, який підтверджується наданими позивачем письмовими доказами.

За змістом частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Врахувавши, що неправомірними діями відповідача позивачу було завдано моральні страждання, глибину та тривалість душевних та фізичних страждань, яких зазнав позивач внаслідок ушкодження здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих відносинах, апеляційний суд, з урахуванням вимог розумності і справедливості, доходить висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в частині визнання договору недійсним.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 375, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 24 квітня 2023 року - скасувати. Ухвалити у справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 29 042,54 гривень та моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 13 листопада 2024 року.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова