Справа №573/279/24
Номер провадження 2-о/573/22/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

присяжних Жабської А.О., Лобкіна В.С.

з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області, ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , мотивована тим, що він є рідним племінником ОСОБА_2 по лінії матері. Вказує, що відповідно до консультативного висновку спеціаліста №153 від 23 січня 2024 року ОСОБА_2 встановлено діагноз: « Розлад особистості органічного генезу з помірними когнітивними порушеннями». Останній хворіє з дитинства, проживає із заявником на сусідній вулиці та протягом останніх восьми років він здійснює за ним догляд. Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 недієздатним та призначити його опікуном.

Ухвалою від 20 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду, призначено адвоката для здійснення представництва інтересів ОСОБА_2 (а. с. 18).

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву про визнання недієздатним ОСОБА_2 підтримав та зазначив, що є племінником останнього, а тому може звертатися із такою заявою до суду.

Представник органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради у судове засідання не з`явився, селищний голова ОСОБА_4 подав заяву про проведення судового засідання без їх участі, заяву підтримують.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні свою думку з приводу заяви ОСОБА_1 викласти не зміг за станом здоров`я.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокат Нікітченко Є.В. заяву про визнання недієздатним ОСОБА_2 підтримала, вважає, що ОСОБА_1 наділений повноваженнями звертатися до суду з такою заявою.

Заслухавши ОСОБА_1 , заінтересовану особу ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвоката Нікітченко Є.В., повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі документи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 є рідним племінником ОСОБА_2 (а. с. 6, 10-12).

Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади від 07 лютого 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06 червня 1996 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що узгоджується з інформацією, наданою Миколаївською селищною радою (а. с. 9, 27).

З копії паспорту заявника, листа №246 від 27 лютого 2024 року Миколаївської селищної ради вбачається, що заявник зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 окремо від ОСОБА_2 (а. с. 3-4, 27).

У судовому засіданні заявник підтвердив, що мешкає окремо від дядька ОСОБА_2 і не є членом його сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 1 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтею 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Згідно з ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 2 СК України нормами цього кодексу не регулюються сімейні відносини між тіткою, дядьком та племінниками, а також між іншими родичами за походженням.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17.

Що стосується тлумачення поняття «близькі родичі», то виходячи з вимог ЦК України, СК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Аналізуючи зміст частини 4 статті 2 СК України, можно дійти висновку, що такі особи, як: тітка, дядько та племінники виділені з кола єдиних сімейних правовідносин.

Крім того, рішенням Конституційного суду України №5-рп/99 від 03 червня 1999 року у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") визначено, що близькими родичами є рідні брати, сестри, онуки, дід, баба, іншими родичами є неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що аналіз чинного цивільного законодавства, яке регулює такі питання, дає можливість стверджувати, що дядько та племінник не віднесені законом саме до близьких родичів і такими їх вважати підстав не має.

Саме такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 11 червня 2019 року у справі №130/2391/18.

Отже, відповідно до частини 3 статті 296 ЦПК України ОСОБА_1 не наділений правом звернення до суду із цією заявою, оскільки не являється членом сім`ї ОСОБА_2 чи його близьким родичем, тобто не має процесуальної дієздатності, тому його заяву слід залишити без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 257, 258, 263, 265, 295-300 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ), заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області (Сумська область, Сумський район, смт Миколаївка, бульвар Свободи, 2), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржене протягом 15днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Головуючий суддя

Присяжні