АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року

м. Чернівці

справа № 727/1633/23

провадження № 22-ц/822/704/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М. І., Височанської Н. К.

секретар Паучек І. І.

позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1

відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

Чернівецька міська рада як орган опіки та піклування

апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 червня 2024 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Одовічен Я. В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення у натурі частки житлового будинку та частки земельної ділянки, що знаходяться у спільній частковій власності.

Просив виділити йому у натурі частку житлового будинку АДРЕСА_1 та частку земельної ділянки, площею 0,0788 га, кадастровий номер :20:002:0299 за вказаною адресою, та припинити право власності ОСОБА_2 на частку у праві власності на будинок та земельну ділянку.

Одночасно з поданням до суду позовної заяви представником позивача було подано клопотання про призначення у справі судової інженерно-технічної експертизи, в якому навела ряд запитань.

Клопотання обґрунтовувала тим, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, у зв`язку з чим виникла необхідність у призначенні судової експертизи.

У квітні 2023 року ОСОБА_2 , у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі та про визнання за неповнолітніми права на користування частиною житлового будинку.

Просила поділити в натурі між сторонами житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0788 га, кадастровий номер :20:002:0299 за вказаною адресою.

Також просила визнати за неповнолітніми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право користування частиною житлового будинку ОСОБА_1 , що знаходиться на АДРЕСА_1 , яка визначена за ним в результаті поділу та виділити в їх користування відповідні приміщення та визначити порядок їх користування.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 червня 2024 року клопотання ОСОБА_3 про призначення у справі повторної комплексної судової інженерно-технічної експертизи задоволено частково.

Призначено у справі повторну комплексну судову інженерно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання:

Яка ринкова вартість житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться на АДРЕСА_1 ?

Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва поділити житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, з урахуванням систем життєзабезпечення (електропостачання, водопостачання, систем опалення, газопостачання), що розташований на АДРЕСА_1 , загальною площею 238,3 кв. м., в натурі, відповідно до часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у по частці у кожного в ізольовані приміщення?

Якщо дотримання рівності часток неможливе, то які є варіанти поділу будинку з незначним відхиленням від рівності часток?

Чи наявна технічна можливість переобладнання (відокремлення, демонтаж, вмонтування, тощо) самостійних відокремлених систем життєзабезпечення (електропостачання, водопостачання, систем опалення, газопостачання) для кожного з ізольованих приміщень?

Які можливі варіанти поділу в натурі житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами, що розташований на АДРЕСА_1 , загальною площею 238,3 кв. м. на два ізольовані рівноцінні об`єкти, з урахуванням переобладнання (відокремлення, демонтаж, вмонтування, тощо) самостійних відокремлених систем життєзабезпечення (електропостачання, водопостачання, систем опалення, газопостачання), щоб кожна з новоутворених частин будинку мала окрему ізольовану систему інженерних мереж, відповідно до часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у житловому будинку по частці у кожного та вимог нормативно-правових актів?

Які будівельно-монтажні роботи слід провести для повного відокремлення частин будинку в ізольовані приміщення, в тому числі щодо облаштування входів до приміщень, системи життєзабезпечення (електропостачання, водопостачання, систем опалення, газопостачання), для кожного співвласника?

Чи передбачають ці будівельні роботи втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування будівель (за кожним розробленим варіантом поділу)?

Яка вартість будівельно-монтажних робіт (вартість матеріалів і робіт по кожному виду), в тому числі щодо облаштування входів до приміщень, системи життєзабезпечення (електропостачання, водопостачання, систем опалення, газопостачання), які необхідно провести для повного відокремлення частин будинковолодіння в ізольовані приміщення для кожного співвласника?

Які можливі варіанти поділу горища в натурі житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами, що розташований на АДРЕСА_1 , загальною площею 238,3 кв. м., відповідно до часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у нерухомому майні по частці у кожного та запропонованих експертами варіантів поділу будинку?

Якщо поділ будинку та господарських споруд, що розташований на АДРЕСА_1 , загальною площею 238,3 кв. м., технічно можливий з незначним відхиленням від ідеальних часток, то яким є розмір грошової компенсації одного із співвласників іншому щодо кожного варіанту поділу будинковолодіння?

Яка ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,0788 га, кадастровий номер :20:002:0299, що розташована по АДРЕСА_1 ?

Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва поділити в натурі земельну ділянку, площею 0,0788 га, кадастровий номер :20:002:0299, що розташована по АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у майні, по частці у кожного?

Які можливі варіанти поділу в натурі земельної ділянки, площею 0,0788 га, кадастровий номер :20:002:0299, що розташована на АДРЕСА_1 , відповідно до варіантів поділу в натурі будинковолодіння, відповідно до часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві власності на земельну ділянку по частці у кожного та вимог нормативно-правових актів?

Проведення повторної комплексної експертизи доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків за ст. ст. 384, 385 КК України та зобов`язати провести експертизу в строк, встановлений п.1.13. Наказу Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 р. «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз».

Доведено до відома експертів положення статті 102 ЦПК України щодо вимог, які ставляться до висновку експерта.

Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_2 , роз`яснено їй положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 червня 2024 року змінити:

доповнити резолютивну частину ухвали новим питанням, що ставиться перед експертом: які є варіанти порядку користування доньками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожною частиною житлового будинку , яка пропонується до поділу в натурі за запропонованими експертом у відповіді на питання 3, 5, 9 резолютивної частини ухвали суду від 19 червня 2024 року варіантами, з урахуванням рівного пропорційного зобов`язання обох сторін: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 забезпечити доньок належним житлом?

змінити резолютивну частину ухвали щодо покладення обов`язку оплати за проведення експертизи на ОСОБА_2 . Покласти такий обов`язок на ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлено з порушенням норм процесуального права.

Посилається на те, що судом порушено принцип диспозитивності і право позивачки на доступ до суду, оскільки суд не сприяв позивачці у встановленні обставин, які мають значення для заявлених її донькою вимог, не намагався уточнити ці питання, змінити їх, а фактично повністю відхилив ці питання.

Вказує на те, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив запропоноване нею питання та не звернув увагу, що відповідне питання подано в уточненій редакції.

Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно поклав на неї обов`язок оплати за проведення експертизи.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 02 червня 2023 року задоволено частково клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про призначення у справі судової інженерно-технічної експертизи.

01 травня 2024 року до суду першої інстанції надійшов висновок експерта № 110 судової інженерно-технічної експертизи від 29 квітня 2024 року, складений та підписаний одноосібно експертом Ощипко О.О.

У вказаному висновку експерт запитання поставлені судом в ухвалі від 02 червня 2023 року змінив та виклав їх у власній редакції, керуючись пунктом 4.12 розділу Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню з наступних підстав.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам закону, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову), є предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин 1, 5 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1)для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Відповідно до статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006 року).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», у разі коли необхідність експертного висновку обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, чи поданими доказами, суддя має призначати експертизу, як правило, при підготовці справи до судового розгляду, враховуючи при цьому думку осіб, які беруть участь у справі.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

При цьому неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року в справі № 6-9цс12, від 17 вересня 2014 року в справі № 6-131цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження 61-7835сво19).

Отже, питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про призначення повторної комплексної судової інженерно-технічної експертизи, суд першої інстанції правильно виходив з доцільності її призначення у даній справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Суд першої інстанції, призначаючи у справі повторну комплексну судову інженерно-технічну експертизу, відхилив запропоноване ОСОБА_2 питання, оскільки вважав, що воно є передчасним та не може бути поставлене судом перед експертом, в зв`язку з тим, що визнання за неповнолітніми доньками права користування частиною житлового будинку, що належить ОСОБА_1 та буде виділена йому в результаті поділу, є предметом спору. Проте, на даний час вказана позовна вимога не була вирішена судом.

Колегія суддів вважає помилковим такий висновок суду першої інстанції, оскільки як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 , однією з заявлених вимог є визнання за неповнолітніми доньками права користування частиною житлового будинку, що належить ОСОБА_1 та буде виділена йому в результаті поділу, і яка повинна бути вирішена судом одночасно з вимогами про поділ спірного нерухомого майна.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем за зустрічним позовом, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей, не заявлено вимог про надання дітям в користування конкретних приміщень в спірному житловому будинку, а позовні вимоги лише місять вказівку на певні відповідні приміщення за результатами поділу майна без зазначення розташування таких приміщень в спірному житловому будинку, їх площі.

За відсутності таких вимог експерт не може на власний розсуд визначати варіанти користування житловим будинком неповнолітніми дітьми.

Верховний Суд у постанові від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) вказав на те, що правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності та обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань», стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені недоліки судового рішення не впливають на його відповідність вимогам законності та обґрунтованості.

За таких обставин, безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо доповнення резолютивної частини ухвали про призначення експертизи новим питанням про наведення експертом можливих варіантів порядку користування доньками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожною частиною житлового будинку, яка пропонується до поділу в натурі.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого покладання на ОСОБА_2 обов`язку проводити оплату за експертизу, оскільки пільги щодо сплати вартості експертизи законодавством не передбачені.

При цьому витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну (стаття 86 ЦПК). Законом не заборонено оплатити витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, іншою стороною у справі.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК.

Клопотання про призначення у справі повторної комплексної судової інженерно-технічної експертизи заявлено ОСОБА_2 , а тому суд першої інстанції, керуючись положеннями статті 86 ЦПК, обґрунтовано поклав обов`язок її оплати на ту сторону, яка відповідне клопотання заявила.

Отже, судове рішення відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм процесуального права, а тому її слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 02 серпня 2024 року.

Головуючий Олександр ОДИНАК

Судді : Мирослава Кулянда

Наталія Височанська