УХВАЛА

18 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 760/11192/22

провадження № 61-13405ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року в справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до Головного управління Державної податкової служби України Державної податкової служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , визнання протиправними дій та зобов'язання звільнити майно з податкової заставита зобов'язання вчинити дії,

встановив:

04 жовтня 2024 року Головне управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України (далі - ГУ ДПС у м. Києві ДПС України) засобами поштового зв`язку надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15 жовтня 2024 року представником заявника ГУ ДПС у м. Києві ДПС України - Степаненком В. І. через підсистему «Електронний суд» надіслано до Верховного Суду касаційну скаргу в новій редакції, у якій викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Представник заявникавказує, що судом апеляційної інстанції порушено норму статті 272 ЦПК України, стверджує, що ГУ ДПС у м. Києві ДПС України не отримувало копію оскаржуваної постанови апеляційного суду рекомендованим листом, у контролюючого органу відсутня будь-яка інформація щодо такого відправлення та відповідно будь-які докази. Просить витребувати матеріали справи для дослідження Верховним Судом порядку надсилання оскаржуваної постанови апеляційного суду.

Також знову зазначає про те, що текст вступної та резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року було зачитано представнику заявника ОСОБА_3 , однак повного тексту вказаного судового рішення (як і короткого тексту) останнім фактично отримано не було. Повідомляє, що ОСОБА_3 приєднався до лав Збройних Сил України, з 27 травня 2024 року відповідно до наказу від 28 травня 2024 року № 678-о він є увільненим працівником. Наступному відповідальному співробітнику стало відомо про постанову суду апеляційної інстанції зі змісту заяви АТ «Універсал Банк» від 26 червня 2024 року б/н (вх. № 60597/6 від 26 червня 2024 року). Представник заявника знову вказує, що ГУ ДПС у м. Києві є державним органом, у співробітників на супроводженні перебуває велика кількість справ та відповідно ними не можуть вживатись окремі дії, спрямовані на отримання оскаржуваних постанов у кожній окремій справі.

Зазначені представником заявника обставини не свідчать про недотримання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України. Із доданих до касаційної скарги матеріалів неможливо встановити, чи був порушений апеляційним судом порядок вручення судового рішення.

Стосовно прохання представника заявника витребувати матеріали справи для дослідження порядку надсилання оскаржуваної постанови апеляційного суду, то Верховний Суд звертає увагу на те, що за правилом частини сьомої статті 394 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі.

З огляду на наведене, за відсутності справи № 760/11192/22 суд касаційної інстанції позбавлений можливості перевірити наявність чи відсутність у ній доказів на підтвердження факту отримання чи неотримання заявником копії постанови суду апеляційної інстанції, а також порядку надсилання такої постанови.

Крім того, заявнику згідно з вимогами ухвали Верховного Суду від 15 жовтня 2024 року слід було надати доказ сплати судового збору в сумі 9 924, 00 грн за подання цієї, а не вперше поданої ним касаційної скарги. Проте іншого документу про сплату судового збору заявником так і не було надано.

Представник заявника вважає, що так як судовий збір за платіжним дорученням від 04 липня 2024 року № 1949 в сумі 9 924, 00 грн не повернуто, то ним правомірно використано вказаний документ при повторному зверненні з касаційною скаргою.

Таке твердження не заслуговує на увагу, оскільки Верховним Судом в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху було наведено мотиви неприйняття документу по сплату судового збору від 04 липня 2024 року № 1949, проте заявник їх не врахував.

Таким чином, недоліки касаційної скарги були усунуті лише в частині уточнення підстав касаційного оскарження.

Згідно з положеннями частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов'язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

З урахуванням наведеного, оскільки недоліки касаційної скарги, вказані в ухвалі Верховного Суду від 15 жовтня 2024 року, в повному обсязі не усунуто, касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтям 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року визнати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов