Житомирський апеляційний суд
Справа №293/911/23 Головуючий у 1-й інст. Проценко Л. Й.
Категорія 32 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Житомирі цивільну справу № 293/911/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Світанковий промінь" про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанковий промінь» про визнання договору оренди землі недійсним,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанковий промінь» на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2023 року, постановлену під головуванням судді Проценко Л.Й. у смт. Черняхові,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанковий промінь» про визнання договору оренди землі недійсним.

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 15 листопада 2023 року позовну заяву залишено без розгляду за клопотанням позивача.

28 листопада 2023 року адвокат Дорофєєв Д.О., діючи в інтересах відповідача, звернувся із клопотанням про розподіл судових витрат.

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2023 року у задоволенні зазначеного клопотання відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти рішення про задоволення його клопотання щодо розподілу судових витрат у справі. Зокрема, стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ «Світанковий промінь» фактично понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Зазначає, що звернувшись до суду із названим позовом, позивач діяв недобросовісно. Не дотримуючись наміру досягнення головної мети судового розгляду - вирішення спору, позивач створив відповідачу умови, які призвели до укладення ним договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів, подання відзиву, відповіді на пропозицію, що свідчить про те, що позивач вийшов за межі дійсного змісту свого права та вчинив необґрунтовані дії, чим порушив охоронюваний законодавством баланс між сторонами спору, який має на меті забезпечення збереження майнових прав та інтересів сторони, яка потерпає від фінансових збитків, при цьому забезпечуючи право на стягнення судових витрат з позивача в передбачуваних законом випадках та у разі настання певних умов.

На думку заявника, позиція місцевого суду не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки позов у цій справі мав відверто маніпулятивний характер та був направлений лише на створення процесуальних перешкод для належного захисту законного права оренди відповідача у справі №293/229/23 за позовом ТОВ «Світанковий промінь» до ОСОБА_1 , ФГ «Агроарам» та державного реєстратора відділу з надання адміністративних послуг та державної реєстрації Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області - Шутько О.П. про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення про його державну реєстрацію.

Відверте зловживання позивачем процесуальними правами полягало у тому, що подання безпідставного позову у цій справі мало зупинити розгляд основної справи №293/229/23 та затягнути час, однак коли місцевий суд відмовив у зупиненні справи №293/229/23, позивач вирішив скористатися своїм процесуальним правом про залишення позову у цій справі без розгляду.

Про вказані обставини відповідач неодноразово усно зазначав під час підготовчого судового засідання, а також, письмово у своєму відзиві на позовну заяву.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 15.01.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (ч.1 ст. 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Вирішуючи клопотання адвоката Дорофєєва Д.О. про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивачки ОСОБА_1 необґрунтованими, оскільки звернення позивачки до суду за захистом порушеного права, а також її дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання нею своїми процесуальними правами, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою її обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. Крім того, судом не приймалося рішення про визнання дій позивачки такими, що містять ознаки зловживання процесуальними правами.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками місцевого суду, мотивуючи наступним.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, системний аналіз наведених норм процесуального закону дозволяє дійти висновку, що необґрунтовані дії позивачки як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивачки, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Тому, для задоволення вимог адвоката Дорофєєва Д.О. про стягнення на користь відповідача понесених судових витрат на правову допомогу заявник повинен довести, а суд - встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з даним позовом до суду, чи були його дії умисними та якими доказами підтверджуються ці обставини.

У клопотанні про розподіл судових витрат, а саме стягнення з ОСОБА_1 6000,00 грн, пов`язаних із правовою допомогою, заявник зазначив, що підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду, є необґрунтовані дії позивачки, які полягають у поданні безпідставного позову. Інших доводів, які би вказували на умисні, недобросовісні дії позивачки, спрямовані на зловживання процесуальними правами, згадане клопотання не містить.

Суд першої інстанції правильно констатував, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивачки - це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія є диспозитивним правом позивача, передбаченим нормами ЦПК України і при цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивачки, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідачем не було надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачкою було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій останньої, як-то передбачено вимогами частини 9 статті 141 ЦПК України, що виключає можливість задоволення вимог про компенсацію здійснених відповідачем витрат на правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, є недостатніми для скасування ухвали суду і через їх необґрунтованість не заслуговують на увагу.

Відтак, на підставі статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанковий промінь» залишити без задоволення, а ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді