Справа № 441/2352/20 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/811/1063/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
Провадження № 22-ц/811/1066/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Суди В.І.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 лютого 2023 року та на додаткове рішення Городоцького районного суду Львівської області від 27 лютого 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

в грудні 2020 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування і державної реєстрації права власності на земельні ділянки

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22 вересня 2020 року рішенням №1088 Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області затверджено проект землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0991 га, що знаходиться в с. Суховоля Городоцького району Львівської області та надано дозвіл на виготовлення правовстановлюючого документа. 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку, а 22 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кваснікевич Л.І. посвідчено заяву ОСОБА_1 , якою вона дала згоду на поділ вищевказаної земельної ділянки на дві окремі, а саме земельну ділянку площею 0,0639 га, кадастровий номер :12:016:0117, що становить 639/991 частки, та земельну ділянку площею 0,0352 га, кадастровий номер :12:016:0118, що становить 352/991 частки. Крім того, 06 листопада 2020 року державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Віхровою О.Ю. було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вищевказані дві окремі земельні ділянки. Вказує, що до земельної ділянки, площею 0,0991 га, яка первинно передавалась у власність відповідачці входить і дорога заїзд до будинку позивачки та земельної ділянки 0,2500 га, що розташована по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 22 травня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2018 року, визнано незаконними та скасовано рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 589 від 20 листопада 2013 року «Про внесення змін» та рішення № 791 від 23 січня 2015 року «Про затвердження детального планування території земельної ділянки для будівництва та обслуговування, житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 » видані гр. ОСОБА_1 . Постановою Верховного Суду від 12 серпня 2020 року рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 травня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2018 року скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що розгляд вказаної справи віднесений до юрисдикції адміністративного суду. Вважає, що рішення XXXVI сесії VII скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 1088 від 22 вересня 2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_1 » прийняте з порушенням чинного законодавства, оскільки ухвалою Городоцького районного суду Львівської від 14 листопада 2016 року судом вжито заходи забезпечення позову, зокрема заборонено Суховільській сільській раді Городоцького району Львівської області та ОСОБА_1 вчиняти певні дії стосовно земельної ділянки площею 0, 0991 га, кадастровий номер :12:016:0089, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 .

З наведених підстав просить:

визнати незаконним та скасувати рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 1088 від 22 вересня 2020 року, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0991 га (кадастровий номер 460987700:12:016:0089), що знаходиться в с. Суховоля гр. ОСОБА_1 та передачу безкоштовно у приватну власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,0991 га (кадастровий номер 460987700:12:016:0089), що знаходиться в с. Суховоля гр. ОСОБА_1 та надання дозволу на виготовлення документа, що посвідчує право власності на дану земельну ділянку;

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, номер запису 38574223, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 54485593 від 08.10.2020, на земельну ділянку площею 0, 0991 га, кадастровий номер :12:016:0089, що на території с. Суховоля Городоцького району Львівської області;

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, номер запису 39056817, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 55003552 від 06.11.2020 на земельну ділянку площею 0, 0639 га, кадастровий номер :12:016:0117, що на території с. Суховоля Городоцького району Львівської області;

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, номер запису 39057703, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 55004593 від 06.11.2020 на земельну ділянку площею 0, 0352 га, кадастровий номер :12:016:0118, що на території с. Суховоля Городоцького району Львівської області.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 03 лютого 2023 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення XXXVI сесії VII скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 1088 від 22 вересня 2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_1 ».

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0, 0991 га, що на території с. Суховоля Львівського району Львівської області, кадастровий номер :12:016:0089, номер запису 38574223, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 54485593 від 08.10.2020.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0, 0639 га, що на території с. Суховоля Львівського району Львівської області, кадастровий номер :12:016:0117, номер запису 39056817, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 55003552 від 06.11.2020.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0, 0352 га, що на території с. Суховоля Львівського району Львівської області, кадастровий номер :12:016:0118, номер запису 39057703, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 55004593 від 06.11.2020.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1681 грн. 60 коп. судового збору.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області 1681 грн. 60 коп. судового збору.

Додатковим рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 27 лютого 2023 року стягнуто з Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 по 7 400 грн. 00 коп. витрат на професійну правову допомогу адвоката, з кожного.

Рішення та додаткове рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення та додаткове рішення суду є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно досліджено ту обставину, що на момент звернення позивачки до суду з вказаним позовом рішення XXXVI сесії VII скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 1088 від 22 вересня 2020 року реалізоване та вичерпало свою дію, земельної ділянки з кадастровим номером :12:016:0089 немає, а у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі права власності на нерухоме майно відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на вказану земельну ділянку відсутні. Зазначає, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку площею 0,0639 га кадастровий номер :12:016:0117 жодним чином не порушує права та інтереси позивачки, оскільки така не накладається на існуючий проїзд, що підтверджується планом поділу земельної ділянки. Стверджує, що підставою виникнення права власності на земельну ділянку площею 0,0639 га кадастровий номер :12:016:0117 та на земельну ділянку площею 0, 0352 га кадастровий номер :12:016:0118 є заява ОСОБА_1 про поділ ділянки, така підстава реєстрації права власності позивачкою не оскаржувалась, а тому позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності є безпідставними. Вважає, що судом не взято до уваги ту обставину, що ухвала Городоцького районного суду Львівської від 14 листопада 2016 року, якою вжито заходи забезпечення позову, зокрема заборонено Суховільській сільській раді Городоцького району Львівської області та ОСОБА_1 вчиняти певні дії стосовно земельної ділянки площею 0, 0991 га, кадастровий номер :12:016:0089, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 не містить конкретизації, які саме певні дії не можна вчиняти стосовно земельної ділянки, в ухвалі не зазначено, що не можна вчиняти всі чи будь-які дії, а вказано певні, проте не наведено їх чіткий перелік, а відтак посилання позивачки на те, що даною ухвалою заборонено передавати у власність спірну земельну ділянку та реєструвати право власності на неї, є припущенням. Більше того, вжиті ухвалою суду заходи забезпечення позову припинили дію ще 07.12.2018 року. Також вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення, не звернув уваги на подане відповідачкою клопотання про зменшення розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги та ті обставини, що позивачкою, в обгрунтування вартості наданих адвокатських послуг за участь в судових засіданням в розмірі 15 000 грн. було взято 20 судових засідань, в той час, коли їх фактично було лише 5. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду та додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, оскаржуваним рішенням Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, правонаступником якої є Зимноводівська сільська рда Львівського району Львівської області, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_1 , передано їй безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0.0991 га та надано дозвіл на виготовлення документа, що посвідчує право власності на цю земельну ділянку, однак цим проектом землеустрою, затвердженим оскаржуваним рішенням сільської ради, до земельної ділянки, що передається у власність ОСОБА_1 , включено (віднесено) земельну ділянку, що використовуєть/ся, як заїзд до житлового будинку ОСОБА_3 , що порушує її право на користування заїздом до житлового будинку. Крім цього, судом також враховано те, що оскаржуване рішення сільської ради приймалося всупереч ухвалі Городоцького районного суду Львівської області про вжиття заходів забезпечення позову, якою було заборонено сільській раді вчиняти певні дії щодо спірної земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 березня 2016 року ОСОБА_3 звернулась в суд з адміністративним позовом до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_1 , третя особа відділ Держгеокадастру у Городоцькому районі Львівської області, у якому просила визнати незаконними та скасувати рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 589 від 20 листопада 2013 року «Про внесення змін» та № 791 від 23 січня 2015 року «Про затвердження детального планування території земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 » прийняті за заявою ОСОБА_1 .

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 30 березня 2016 року відкрито провадження у справі № 441/343/16-ц, 26 липня 2016 року призначено земельно-технічну експертизу, а 14 листопада 2016 року судом вжито заходів забезпечення позову, а саме, заборонено Суховільській сільській раді Городоцького району Львівської області та ОСОБА_1 вчиняти певні дії стосовно земельної ділянки площею 0, 0991 га, кадастровий номер :12:016:0089, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 .

22 травня 2017 року рішенням Городоцького районного суду Львівської області, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 24 травня 2018 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано незаконними та скасовано рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 589 від 20 листопада 2013 року «Про внесення змін» та рішення № 791 від 23 січня 2015 року «Про затвердження детального планування території земельної ділянки для будівництва та обслуговування, житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 » видані гр. ОСОБА_1

12 серпня 2020 року постановою Верховного Суду у справі № 441/343/16-ц касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 травня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2018 року скасовано, провадження у справі закрито, повідомлено ОСОБА_3 , що розгляд справи № 441/343/16-ц віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 справу № 441/343/16-ц прийнято до розгляду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2022, адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено повністю. Визнано незаконними та скасовано рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 589 від 20 листопада 2013 року «Про внесення змін» та рішення № 791 від 23 січня 2015 року «Про затвердження детального планування території земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 » видані ОСОБА_1 .

Вирішуючи спір, суд врахував висновок судової будівельно-технічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3784 у справі № 441/343/16-ц, згідно з яким частина земельної ділянки № НОМЕР_1 використовується для проїзду на земельну ділянку АДРЕСА_1 , що земельна ділянка № НОМЕР_1 перекриває існуючий проїзд до земельної ділянки АДРЕСА_1 , що згідно проекту землеустрою ОСОБА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 виділено 0,10 га, а згідно довідки та висновку про погодження проекту площа земельної ділянки ОСОБА_1 має бути 0, 0991 га, інше.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 покликалися на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року визнано незаконними та скасовано попередні рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 589 від 20 листопада 2013 року «Про внесення змін» та № 791 від 23 січня 2015 року «Про затвердження детального планування території земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 » видані ОСОБА_1 , а рішення № 1088 від 22 вересня 2020 року про затвердження проекту землеустрою та передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0, 0991 га, до складу якої входить і дорога - проїзд до домоволодіння позивачки, Суховільською сільською радою прийнято всупереч ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 14.11.2016 у справі № 441/343/16-ц про заборону вчиняти дії стосовно земельної ділянки площею 0, 0991 га, кадастровий номер :12:016:0089.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить в т.ч. розпорядження землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних громад (ст. 12 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положеннями статті 123 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок відбувається шляхом прийняття рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно з частиною шостою статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Положеннями ч. 1 ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Поясненнями позивачки в суді, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку на АДРЕСА_1 , та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, і до належного їй будинковоодіння та земельної ділянки передбачено проїзд з АДРЕСА_2 , тобто, проїзд до житлового будинку ОСОБА_3 проходить через земельну ділянку АДРЕСА_2 , яка оскаржуваним рішенням сесії Суховільської сільської ради передана безкоштовно у приватну власність ОСОБА_1 .

Крім цього, кадастровим планом земельної ділянки :12:016:0086, долученим до витягу з Державного земельного кадастру, зазначено, що частина земельної ділянки від точки Г до точки Д є в загальному коритсуваннні (проїзд).

Суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про порушення оскаржуваним рішенням сільської ради прав та законних інтересів ОСОБА_3 , оскільки передача у власність ОСОБА_1 земельної ділянки АДРЕСА_2 унеможливлює проїзд до будинковолодіння АДРЕСА_1 та до земельної ділянки, належних на праві власності ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 , набувши у власність земельні ділянку вправі в будь-який час заборонити ОСОБА_3 використовувати належну їй на праві власності земельну ділянку по АДРЕСА_2 для проїзду до будинковолодіння та земельної ділянки.

Матеріалами справи також підтверджується, що рішенням Суховільської сільської ради № 355 від 26 квітня 2012 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, що на АДРЕСА_2 .

20 листопада 2013 року Суховільською сільською радою Городоцького району Львівської області рішенням № 589 внесено зміни до рішення № 355, з мотивуванням змін до деяких актів України щодо вдосконалення процедури відведення земельних ділянок та зміни їх цільового призначення, ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку планування території місцезнаходження земельної ділянки орієнтовною площею 0, 10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, що на АДРЕСА_2 .

23 січня 2015 року рішенням Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 791 затверджено детальне планування території земельної ділянки та надано ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що на АДРЕСА_2 .

Однак, Львівським окружним адміністративним судом 26 липня 2022 року у справі № 441/343/16-ц, ухвалено рішення, яке 06.12.2022 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду залишено без змін, яким визнано незаконними та скасовано рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 589 від 20 листопада 2013 р «Про внесення змін» та рішення № 791 від 23 січня 2015 р «Про затвердження детального планування території земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 » видані ОСОБА_1 .

Рішення судів мотивоване, в основному, тим, що оспорюваними рішеннями Суховільської сільської ради було відведено ОСОБА_1 земельну ділянку, до складу якої увійшов проїзд загального користування, що позбавляє позивачку ОСОБА_3 права на вільний доступ до належного їй на праві власності домоволодіння.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 , затверджений оскаржуваним рішенням, не передбачає проїзду через цю земельну ділянку до будинковолодіння ОСОБА_3 , що по АДРЕСА_1 , проїзд до будинковолодіння ОСОБА_3 в проекті землеустрою передбачено за межами цієї земельної ділянки, а земельна ділянка АДРЕСА_2 зображена на кадастровому плані в проекті землеустрою, як єдине ціле, проїзд до будинковолодіння ОСОБА_3 через земельну ділянку ОСОБА_1 проектом землеустрою не передбачено.

Оскаржуваним рішенням Суховільської сільської ради від 22 вересня 2020 року №1088 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.0991 га (кадастровий номер :12:016:0089), що знаходиться в с. Суховоля гр. ОСОБА_1 та передано безкоштовно у приватну власність гр. ОСОБА_1 цю земельну ділянку.

Тобто, оскаржуваним рішенням Суховільської сільської ради затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку в АДРЕСА_2 , у якому наявний кадастровий план земельної ділянки, який не передбачає проїзду через цю земельну ділянку до будинковолодіння ОСОБА_3 та земельної ділянки АДРЕСА_1 .

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Суховільської сільської ради від 22 вересня 2020 року №1088 порушує права та законні інтереси позивачки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно взяв до уваги те, що ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 14 листопада 2016 року у справі № 441/343/16-ц, вжито заходів забезпечення позову, а саме, Суховільській сільській раді Городоцького району Львівської області та ОСОБА_1 заборонено вчиняти певні дії стосовно земельної ділянки площею 0, 0991 га, кадастровий номер :12:016:0089, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_2 .

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 14 листопада 2016 року, скасовані ухвалою Верховного Суду лише 30 вересня 2020 року.

Незважаючи на вищенаведене, всупереч ухвалі Городоцького районного суду Львівської області від 14 листопада 2016 року, на засіданні XXXVI сесії VII скликання 22 вересня 2020 року Суховільською сільською радою Городоцького району Львівської області було прийнято рішення № 1088 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_1 ».

Враховуючи наведене, а також те, що Суховільська сільська рада Городоцького району Львівської області достовірно знаючи про заборону суду вчиняти будь-які дії стосовно земельної ділянки площею 0, 0991 га, кадастровий номер :12:016:0089, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, що на АДРЕСА_1 , 22 вересня 2020 року прийняла рішення № 1088 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_1 », достовірно знаючи, що до складу цієї земельної ділянки відноситься проїзд загального користування, іншого проїзду до домоволодіння АДРЕСА_1 немає, про що не заперечила в суді й представник відповідачки ОСОБА_2 , колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про підставність позову ОСОБА_3 та про його задоволення.

Необгрунтованими є доводи апелянта про правомірність прийняття сесією Суховільської сільської ради оскаржуваного рішення від 22 вересня 2020 року №1088 в період дії ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 14 листопада 2016 року, оскільки заходи забезпечення позову у виді заборони Суховільській сільській раді вчиняти дії щодо спірної земельної ділянки були скасовані Верховним Судом лише 30 вересня 2020 року.

Покликання апелянта на те, що ухвалою Городоцького районного суду Львівської області про забезпечення позову не були конкретизовані дії, вчинення яких щодо спірної земельної ділянки заборонялось, не спростовують висновків суду першої інстанції про незаконність оскаржуваного рішення сесії Суховільської сільської ради з цих підстав.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом, скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Заходи забезпечення позову стосовно земельної ділянки площею 0, 0991 га, кадастровий номер :12:016:0089, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, що на АДРЕСА_2 , ухвалою Городоцького районного суду Львівської області у справі № 441/343/16-ц, вжито 14 листопада 2016 року, а 30 вересня 2020 року такі заходи Верховним Судом скасовано, між тим, рішення № 1088 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_1 », на засіданні XXXVI сесії VII скликання Суховільською сільською радою Городоцького району Львівської області, прийнято 22 вересня 2020 року, тобто в період чинності ухвали суду про заборону Суховільській сільській раді вчиняти певні дії щодо спірної земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2022 на підставі рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 1088 від 22.09.2020 за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0, 0991 га, кадастровий номер :12:016:0089.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2020, на підставі заяви ОСОБА_1 про поділ ділянки № 1361 від 22.10.2020, державним реєстратором Віхровою О.Ю. зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0, 0639 га, кадастровий номер :12:016:0117 та право власності на земельну ділянку площею 0, 0352 га, кадастровий номер :12:016:0118.

Заперечуючи щодо позову, відповідачка покликалася на те, що вона є власником не однієї земельної ділянки площею 0, 0991 га, з кадастровим номером :12:016:0089, а є власником двох земельних ділянок: площею 0, 0639 га, кадастровий номер :12:016:0117 та площею 0, 0352 га, кадастровий номер :12:016:0118, що підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо поділу земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , між якими, як ствердила відповідач, існує проїзд до будинковолодіння та земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 .

На думку колегії суддів, технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , що була долучена в суді апеляційної інстанції, яка, як зазначає ОСОБА_1 та її представник, підтверджує наявність проїзду між земельними ділянками площею 0, 0639 га, кадастровий номер :12:016:0117 та площею 0, 0352 га, кадастровий номер :12:016:0118, до будинковолодіння ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , не є беззаперечним доказом наявності проїзду між земельними ділянками, оскільки рішення органу місцевого самоврядування, який є компетентним у вирішенні такого питання, не приймалося, технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки гр. ОСОБА_1 на дві земельні ділянки із зазначенням між ними проїзду до будинковолодіння ОСОБА_3 та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на сесії Суховільської сільської ради чи на сесії Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, як правонаступника, не затверджувалася.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки оскаржуване рішення № 1088 від 22 вересня 2020 року, яке було підставою для реєстрації відповідачкою 05 жовтня 2020 року права власності на земельну ділянку площею 0, 0991 га, кадастровий номер :12:016:0089, а в подальшому 03 листопада 2020 року і земельних ділянок площею 0, 0639 га, кадастровий номер :12:016:0117 та площею 0, 0352 га, кадастровий номер :12:016:0118, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, то скасуванню підлягає і реєстрація за ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки площею 0, 0991 га, 0, 0639 га та 0, 352 га, в цілому.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2023, ОСОБА_3 подала до суду заяву про стягнення з відповідачів на її користь витрат, пов`язаних із розглядом справи, мотивуючи тим, що нею на підставі укладеного Договору про надання правової допомоги від 01.12.2020 та Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 01.12.2021, понесено 20 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правову допомогу у справі за її позовом про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування і державної реєстрації права власності на земельні ділянки.

Відповідачка ОСОБА_1 у клопотанні від 27.02.2023 стягнення на користь позивачки витрат на професійну правову допомогу в сумі 20 000 грн. 00 коп. заперечила, мотивуючи в основному тим, що позивачкою в порушення вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України, при зверненні до суду з позовом не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікувала понести в зв`язку із розглядом справи, що розмір витрат на оплату послуг адвоката, заявлений ОСОБА_3 , не обгрунтований та є значно завищений відповідно до всіх розумних цінових рамок. Просила зменшити розмір витрат понесених позивачкою на професійну правову допомогу, який підлягає розподілу між сторонами, до 6 250 грн. 00 коп.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За положеннями частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 та частинами 1-3 статті 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частинами 4-6 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання частини 4 статті 137 ЦПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2023 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, а матеріалами справи підтверджено, що інтереси позивачки ОСОБА_3 в Городоцькому районному суді Львівської області представляла адвокат Шачіна Н.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1062 від 30.03.2005 видане кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Львівської області), згідно Договору № 22 про надання правової допомоги від 01.12.2020, ордеру серія ЛВ № 179266 від 24.12.2020 та Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 01.12.2021 (а.с. 30-33, 132-135).

За попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат на професійну правову допомогу, зазначеним позивачкою у позовній заяві, ОСОБА_3 при поданні позовної заяви до суду очікувала понести 20 000 грн. 00 коп. судових витрат, пов`язаних із правовою допомогою адвоката.

Згідно Акта приймання-передачі наданих послуг за Договором № 22 про надання правової допомоги від 01.12.2020 та Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 01.12.2021, розмір заявлених позивачкою до стягнення витрат з відповідачів, складається з:

вивчення матеріалів, збору документів як доказів для справи, підготовки позовної заяви з додатками до Городоцького районного суду Львівської області - 3 000 грн. 00 коп.;

складання заяви про усунення недоліків позовної заяви - 500 грн. 00 коп.;

оформлення клопотання про заміну відповідача із Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області на Зимноводівську сільську раду Львівського району Львівської області - 500 грн. 00 коп.;

оформлення клопотання про залучення до справи третьої особи ОСОБА_5 - 500 грн. 00 коп.;

оформлення заяви про вжиття заходів забезпечення позову - 500 грн. 00 коп.

участь у судових засіданнях у Городоцькому районному суді Львівської області, з 25.02.2021 по 03.02.2023 - 15 000 грн. 00 коп.

Судом взято до уваги, що згідно квитанцій № 34 від 10.12.2020, № 17 від 17.01.2021, № 25 від 26.03.2021, № 28 від 16.12.2021 та № 8 від 06.02.2022 адвокатом Шачіною Н.М. за надання правової допомоги, за Договором № 22 про надання правової допомоги від 01.12.2020 та Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 01.12.2021, отримано кошти від ОСОБА_3 в супупному розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях: від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Задовольняючи частково заяву про стягненя витрат на професійну правничу ждопомогу, суд першої інстанції врахував те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 160/19098/21).

Враховуючи вищенаведене, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, критерієм реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерієм розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи і зокрема ціни позову, предмету спору, значення справи для сторін та їх фінансового стану, а також часу потраченого адвокатом на складання процесуальних документів та участь в судових засіданнях, з врахуванням клопотання відповідачки про зменшення розміру судових витрат, інших обставин справи, враховуючи те, щоб стягнення коштів не було надмірним тягарем для відповідачки, суд дійшов висновку, що заявлена позивачкою сума 20 000.00 грн. витрат на професійну правову допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та суперечить принципу розподілу таких витрат.

Суд також врахував і те, що такі види правової допомоги як складання заяви про усунення недоліків позовної заяви, оформлення заяв про вжиття заходів забезпечення позову та залучення до участі у справі третьої особи вартістю по 500 грн. 00 коп., не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру у розумінні приписів ст. 137 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який, враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги заперечення відповідачки ОСОБА_1 щодо заявлених позивачкою витрат на правову допомогу, дійшов до обгрунтованого висновку, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат ОСОБА_3 на професійну правову допомогу до 14 800 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках.

Покликання відповідачки у клопотанні від 27.02.2023 про те, що позивачкою в порушення вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України, при зверненні до суду з позовом не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікувала понести в зв`язку із розглядом справи - необгрунтовані, оскільки попередній (орієнтовний) розмір судових витрат ОСОБА_3 у позовній заяві зазначено.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Враховуючи положення ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відмову в її задоволенні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 лютого 2023 року та додаткове рішення Городоцького районного суду Львівської області від 27 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 29.02.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк