Справа № 342/1039/24
Провадження № 2/342/554/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовомОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Городенківської міської ради про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_1 , звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_1 (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області), в якому просять визнати за ними право власності за кожною на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать їм як членам колишнього колгоспного двору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (батько відповідача), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був головою домогосподарства у приватній власності якого був житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_5 , 1921 р.н., як голові колгоспного двору. Вищевказане підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 21.01.1990, виданого Городенківською районною радою на підставі рішення цієї ж ради за № 247 датоване 13.12.1989, яке відображене у Виписці з інвентаризаційних матеріалів виданої ОКП Коломийського МБТІ за № 9657 від 25.03.2021 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На випадок своєї смерті ОСОБА_4 , заповіт на все його майно з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося не встиг скласти, також за свого життя не встиг виготовити правовстановлюючі документи на належне йому нерухоме майно. Відповідно до довідки виданої Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради за № 89 від 14.02.2024 відомо, що станом на 15.04.1991 в будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали такі особи: ОСОБА_5 , 1921 р.н., голова колгоспного двору; ОСОБА_6 ,1923 р.н. - дружина ОСОБА_5 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син ОСОБА_5 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дружина ОСОБА_4 - позивач; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка ОСОБА_4 , відповідач; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - дочка ОСОБА_4 , позивач. Відповідно до довідки виданої Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради за № 88 від 14.02.2024 відомо, що станом на день смерті ОСОБА_5 , 1921 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 були зареєстровані та проживали в житловому будинку, що по АДРЕСА_1 такі особи: ОСОБА_5 , 1921 р.н., голова колгоспного двору, ОСОБА_6 , 1923 р.н.- дружина ОСОБА_5 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - син ОСОБА_5 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дружина ОСОБА_4 , позивач; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка ОСОБА_4 , відповідач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - дочка ОСОБА_4 , позивач. Так, згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок за №247 від 13.12.1989 житловий будинок по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_5 , батько ОСОБА_4 . Право власності зареєстроване на підставі цього свідоцтва від 21.01.1990, виданого на підставі цього ж рішення за №247 від 13.12.1989, що засвідчується випискою з інвентаризаційних матеріалів Коломийським МБТІ за № 9657 від 25.03.2021. За вищевказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,18 га., що стверджується довідкою Раковецького старостинського округу за № 87 від 14.02.2024 р. На час смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , разом із ними були зареєстровані та проживали ОСОБА_1 (дружина ОСОБА_4 )(позивач), ОСОБА_2 (дочка ОСОБА_4 ) (Позивач), а також ОСОБА_3 (дочка ОСОБА_4 ) (Відповідач), що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, який згідно приписів ст.ст.529, 549 ЦК УРСР в ред. 1963 р. фактично ОСОБА_4 , прийняв спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, проте юридично не оформив її. Реалізовуючи свої спадкові права ОСОБА_3 , звернулася у Городенківську державну нотаріальну контору, де отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через реєстрацію спадкового житлового господарства, як колгоспного двору без визначення часток його членів. Це змусило ОСОБА_3 , звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове житлове господарство по АДРЕСА_1 . Рішенням Городенківського районного суду від 21.09.2021 у цивільній справі № 342/676/21, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 , задоволено частково, визнано за нею право власності на 5/12 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою по АДРЕСА_1 . На підставі судового рішення ОСОБА_3 , зареєструвала право власності на 5/12 частини даного господарства. Станом на 15.04.1991 в даному господарстві проживали: ОСОБА_5 , 1921 р.н., голова колгоспного двору; ОСОБА_6 ,.1923 р.н. - дружина ОСОБА_5 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син ОСОБА_5 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дружина ОСОБА_4 , позивач; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - дочка ОСОБА_4 , позивач. Таким чином, вони як члени колгоспного двору набули право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння та їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/6. Відповідно, їм як позивачам належить по 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дружиною нині покійного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що засвідчується копією свідоцтва про укладення шлюбу, яке додано до матеріалів цивільного позову, являється членом його сім`ї, проживає у даному житловому будинку, що зазначений вище, який належав колгоспному двору, головою якого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , (відповідач) успадкувала на підставі судового рішення 5/12 частини даного господарства, мені як члену колгоспного двору, належить 1/6 частина. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в даному господарстві проживали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дружина ОСОБА_4 , позивач; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - дочка ОСОБА_4 (Позивач), які набули право спільної сумісної власності на будинковолодіння за вказаною вище адресою, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/6 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2021 року по справі № 342/676/21 (провадження 2/342/558/2021) позов ОСОБА_3 , задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 , право власності на 5/12 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1 . В іншій частині позову відмовити. У свою чергу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є членами колгоспного двору та які на даний час продовжують, проживати в житловому будинку та не втратили права на частку в колгоспному дворі, на даний час можуть на власний розсуд розпоряджатися своїм майном і на даний час їх право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у них немає перешкод в оформленні права власності на належне нам майно. Також, даним рішенням встановлено, що розмір земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку становить 0,18 га, згідно довідки № 87 виданої 14.02.2024 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Рішення суду набрало законної сили 01.11.21. Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 302895262 від 16.06.2022 доводиться, що за відповідачем ОСОБА_3 зареєстровано право власності спільна часткова, розмір частки - 5/12 на житловий будинок з господарськими будівлями а спорудами що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення суду від 21.09.2021 справа № 342/676/21. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як члени колишнього колгоспного двору, яким належить по 1/6 частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за вищевказаною адресою, звернулися до державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації права власності на належні нам частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, рішеннями про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 74147918 від 17.07.2024 та № 74147525 від 17.07.2024 р., державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що подані ними документи для проведення державної реєстрації прав не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Рішеннями про відмову в проведенні реєстраційних дій за № 74147918 від 17.07.2024 та № 74147525 від 17.07.2024 р., державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_7 ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю документів передбачених ст.27 Закону 1952 від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які підтверджують факт виникнення у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , права власності на об`єкт нерухомого майна. Копією технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що вищевказаний житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 . Як вбачається із висновку про вартість об`єкта оцінки, вартість житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 183 600 грн.

09 серпня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Городенківської міської ради про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання в справі призначено на 05 вересня 2024 р. о 09.45 год. у приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (вул. Героїв Євромайдану, 7 м.Городенка Івано-Франківської області, зал судових засідань № 2).

Ухвалою суду від 05 вересня 2024 року клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів - задоволено. Витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області, належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області.

Позивач ОСОБА_1 до суду подала заяву, в якій просила визнати за нею 2/12 частки майна як члена колгоспного двору відповідно до поданої нею позовної заяви.

Позивач ОСОБА_2 до суду подала заяву, в якій просила ухвалити судове рішення та визнати за нею 5/12 частки як члена колгоспного двору, яка успадковує майно після смерті своєї баби.

08 жовтня 2024 року прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог. Закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Городенківської міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.45 год. 11.11.2024 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Учасники справи в судове засідання 11 листопада 2024 року не з`явилися.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в поданих до суду 25 вересня 2024 року заявах, просили судові засідання у справі проводити у їх відсутності та ухвалити судове рішення на їх користь.

Відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області до суду, через систему "Електронний суд", подала заяву про розгляд справи без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач ОСОБА_3 до суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9657 від 25.03.2021 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 зареєстровано в реєстровій книзі під реєстровим №15 за ОСОБА_5 (голова колгоспного двору) (форма власності приватна; частка - 1/1) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 21.01.1990 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 247 від 13.12.1989 р.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Площа земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 0,18 га, що доводиться довідкою № 87, виданою 14.02.2024 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ,встановлено, що житловий будинок споруджено в 1988 році, господарські будівлі та споруди споруджено в 1957, 1970, 1989 роках.Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я", ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 станом на 12.06.2024 становить - 183600 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" передбачено, що Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Станом на 15.04.1991 в господарстві за адресою АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: голова господарства ОСОБА_5 , 1921 р.н., дружина ОСОБА_6 , 1923 р.н., син ОСОБА_4 , 1942 р.н., невістка ОСОБА_1 , 1953 р.н., внучка ОСОБА_3 , 1975 р.н., внучка ОСОБА_2 , 1985 р.н., що стверджується довідкою № 89, виданою 14.02.2024 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належало по 1/6 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стверджено копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 29 жовтня 1964 року.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що доводиться копіями: свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 02 лютого 1985 року, відповідний запис за № 1 від 02.02.1985; свідоцтва про шлюб (повторно) серії НОМЕР_3 , виданого 05 березня 2024 року, з якого слідує, що після державної реєстрації шлюбу 20.02.2003 (актовий запис за № 1) з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 присвоєно прізвище « ОСОБА_10 » (яке є і дошлюбним прізвищем).

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах . Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2021 року по справі № 342/676/21 (провадження № 2/342/558/2021), що набрало законної сили 01.11.2021, визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 право власності на 5/12 частин житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . В даному рішенні суду зазначено, що «з матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_5 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Копіями спадкових справ, наданих державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори стверджується, що: 1) після смерті ОСОБА_5 прийняв спадщину ОСОБА_4 (батько позивача). У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, спадкоємець ОСОБА_6 також прийняла спадщину після смерті чоловіка, у рівних частках з ОСОБА_4 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном; 2) після смерті ОСОБА_6 прийняла спадщину спадкоємець за заповітом - ОСОБА_2 (відповідач); 3) після смерті ОСОБА_4 прийняла спадщину спадкоємець першої черги за законом - ОСОБА_3 (позивач), спадкоємець першої черги за закономспадкодавця - його дружина ОСОБА_1 (відповідач) відмовилася від прийняття та отримання свідоцтва про право на спадщину та від видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя після смерті чоловіка ОСОБА_4 . З наведеного слідує, що даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме за позивачем слід визнати право власності на 5/12 (1/6 (2/12) належить позивачу як колишньому члену колгоспного двору, 3/12 (1/6 +1/12) - успадкована після смерті батька ОСОБА_4 ) частин житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ».

Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності майна № 302895262, сформованого 16.06.2022, доводиться, що 23.02.2022 внесено запис про право власності/довірчої власності 47083708, про власника 5/12 частки (форма власності приватна, вид спільної власності спільна часткова) об`єкту нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області, серія та номер 342/676/21 від 21.09.2021 - ОСОБА_3 .

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За життя 12 лютого 2001 року, ОСОБА_6 , залишила заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Раковецької сільської ради народних депутатів Городенківського району Івано-Франківскої області, що зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під № 9, згідно якого належний їй земельний та майновий паї, інші цінні папери, з чого б вони не складалися і де б вони не знаходилися та все інше майно, що буде належати їй на день смерті і на що вона згідно закону матиме право заповіла ОСОБА_2

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 21 лютого 2001 Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Із копії спадкової справи № 315/2007, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_6 є ОСОБА_2 (позивач), яка прийняла спадщину після її смерті. ОСОБА_2 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. 30.03.2007 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на сертифікат серії НОМЕР_5 на право на земельну частку (пай), розміром 12,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що зареєстроване в реєстрі за № 709.

До складу спадщини ОСОБА_6 входить також частина (1/6 (2/12) частки) житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, та частина (1/12 частка) даного житлового господарства, успадкована нею після смерті чоловікаОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак не оформлено документи про спадкування, що встановлено рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2021 року по справі № 342/676/21 (провадження № 2/342/558/2021).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При зверненні ОСОБА_2 до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , державний нотаріус ОСОБА_11 відмовила, у зв`язку із відсутністю оригіналів документів та тим, що дане господарство відносилось до колгоспного двору та кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року належить відповідна частка житлового будинку, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1616/02-31 від 20.09.2024.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частинами 1 та ч.2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦПК України).

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦПК України).

Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

При зверненні позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_12 для проведення реєстраційних дій на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , державний реєстратор відмовив у проведенні реєстраційних дій за їх заявами, у зв`язку з відсутністю документів, передбачених ст. 27 Закону України 1952-IV від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», як відповідно до законодавства підверджують набуття, зміну або припинення прав у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що доводиться рішеннями про відмову в проведенні реєстраційних дій від 17 липня 2024 року за № 74147918, за № 74147525.

Ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що частки у майні колгоспного двору належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє їх права на належні їм частки у майні колгоспного двору.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачами в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, тому вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, а саме за позивачем слід визнати право власності на 2/12 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала їй як колишньому члену колгоспного двору;

- позовні вимоги ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а саме за позивачем слід визнати право власності на 5/12 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки3/12 частка успадкована нею після смерті бабусі ОСОБА_6 в порядку спадкування за заповітом та 2/12 частка даного житлового господарства належала їй як колишньому члену колгоспного двору.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 355-356, 368-370, 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 право власності на 2/12 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 право власності на 5/12 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивачаОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 .

Місцезнаходження відповідачаГороденківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області - вул. Шевченка, 77 м.Городенка Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області, .

Судове рішення складено 11.11.2024.

Суддя: Федів Л. М.