Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.08.2024 Справа №607/10284/24

06 серпня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

-сторони в судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолій Іванович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолій Іванович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович про визнання таким, що не підлягає до виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. від 21 січня 2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №7348 про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал», який є правонаступником ТОВ «Мілоан», заборгованості за кредитним договором за №4106839 від 04 серпня 2021 року.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 21 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №7348, згідно якого з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал», який є правонаступником ТОВ «Мілоан», стягнуто заборгованості за кредитним договором за №4106839 від 04 серпня 2021 року в розмірі 21 560,42 грн, в тому числі 4840,50 грн заборгованість за тілом кредиту, 16 219,92 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією, плата за вчинення виконавчого напису.

23 серпня 2022 року приватним виконавцем Мелихом А.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69714418 з примусового виконання вказаного виконавчого напису приватного нотаріуса.

Вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Так, він частково погасив свої кредитні зобов`язання. Однак, кредитор продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. На даний час сума заборгованості безперервно зростає.

Зазначив, що приватним нотаріусом при вчинені виконавчого напису не враховано, що кредитний договір не був нотаріально засвідчений, а тому вчинений виконавчий напис є незаконним. Крім того, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не перевірено суму боргу.

Посилаючись на наведене, вважає, що є підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

31 травня 2024 року представник відповідача подав відзив на позов. Вказав, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань в повному обсязі. Позивач не надає альтернативного розрахунку заборгованості та квитанцій про погашення суми боргу.

Зазначив, що в даних правовідносинах ТОВ «Дебт Форс» є правонаступником права вимоги виконавчого боргу від первісного кредитора та є новим кредитором на підставі договору відступлення права вимоги. На даний час кредитний договір є чинним та позивачем на надано доказів щодо недійсності останнього. Також, жодних обгрунтованих доводів відносно безпідставності документу, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, боржником суду не наведено та не надано доказів на спростування заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову.

Окрім того, представником відповідача подано клопотання про зменшення витрати на правничу допомогу. Згідно вказаного клопотання, позивач зазначає попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на надання правничої допомоги в розмірі 10 000 грн, які просить стягнути з відповідача. Водночас, дана справа є справою незначної складності. Відтак, заявлені позивачем витрати на правничу допомогу не відповідають критерію їх реальності та розумності.

Посилаючись на наведене, просив відмовити позивачу у стягненні судових витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2024 року витребувано в приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолія Івановича копію виконавчого напису від 22 січня 2022 року вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №7348 та копії матеріалів виконавчого провадження ВП №69714418. Витребувано в приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича копію виконавчого напису від 22 січня 2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №7348 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», який є правонаступником ТОВ «Мілоан», заборгованості за кредитним договором за №4106839 від 04 серпня 2021 року в розмірі 21 560,42 грн.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник позивача попередньо подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Дебт Форс» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за адресою місця знаходження відповідача.

Приватний виконавець Мелих А.І. та приватний нотаріус Личук Т.В. в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що 04 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір про споживчий кредит №4106839, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених ним Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з мстою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Сума (загальний розмір) кредиту становить 6200 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 04.08.2021. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 03.09.2021.

Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) становлять 2945 грн та 11 215 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 9145 гривень. Комісія за надання кредиту: 620 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 2325 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.

21 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №7348 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», який є правонаступником ТОВ «Мілоан», заборгованості, що виникла за кредитним договором №4106839 від 04 серпня 2021 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 за період з 29 листопада 2021 року по 17 грудня 2021 року в сумі 21 560,42 грн, в тому числі: 4840,50 грн заборгованість за тілом кредиту; 16 219,92 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; плата, отримана зі стягувача, ТОВ «Вердикт Капітал» за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом.

У виконавчому написі приватного нотаріуса зазначено, що правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Мілоан» за вказаним кредитним договором є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору факторингу №29-11-102 від 29 листопада 2021 року.

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А.І. 23 серпня 2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69714418.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2023 року замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у виконавчому провадженні ВП №69714418 з примусового виконання виконавчого напису №7348, вчиненого 21 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Вікторовим про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №4106839 від 04 серпня 2021 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», в розмірі 21 560,42 грн.

24 листопада 2023 року приватним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, якою замінено стягувача ТОВ «Вердикат Капітал» на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадження №69714418.

Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження про виконавче провадження №69714418, на даний час вказане виконавче провадження відкрите.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За вимогами ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Учинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Матеріали справи не містять відомостей про направлення такої вимоги щодо усунення порушень та отримання позивачем відповідного повідомлення.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18), від 19 березня 2021 року у справі №750/3781/20 (провадження №61-14943св20).

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що при вчиненні напису приватний нотаріус отримав від кредитора первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).

Отже, суд доходить висновку, що відсутні підстави вважати стягнену виконавчим написом нотаріуса заборгованість безспірною.

Також, позивач зазначає про те, що частково погасив свої кредитні зобов`язання. Однак, кредитор продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, що в свою чергу свідчить про відсутність безспірності заборгованості.

Окремо слід зазначити, що відповідно до вимог пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржуваний у справі виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 січня 2022 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому подання стягувачем не нотаріально засвідченого договору є незаконним.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні в сукупності обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. від 22 січня 2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №7348 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», який є правонаступником ТОВ «Мілоан», заборгованості за кредитним договором за №4106839 від 04 серпня 2021 року у розмірі 21 560,42 грн таким, що не підлягає до виконання.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Положеннями ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу вимог п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Положеннями ч. 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Встановлено, що у позові позивач зазначив про те, що попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомог, які він очікує понести у даній справі становить 10 000 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду:

- договір про надання правової допомоги від 06 липня 2021 року, укладений між адвокатом Винниченком М.П. та позивачем ОСОБА_1 , пунктом 3.1. якого сторони погодили, що сума оплати за надані послуги, встановлюється за усною домовленістю сторін;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1260806 від 24 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 доручив адвокату Винниченку М.П. представництво своїх інтересів в суді;

- акт приймання наданих послуг від 19 липня 2024 року, підписаний адвокатом Винниченком М.П. та ОСОБА_1 , згідно з яким адвокатом Винниченком М.П. було надано ОСОБА_1 правову допомогу на загальну суму 10 000 грн, які ОСОБА_1 19 липня 2024 року сплатив у повному обсязі. Згідно вказаного акту, адвокату було надано клієнту ряд послуг, а саме: вивчення та аналіз матеріалів справи, вивчення судової практики даної категорії справ та консультування клієнта 2000 грн, підготовка позовної заяви, проведення розрахунків, та інших документів, підготовка документів для подачі до суду 4000 грн, участь у судовому засіданні та ведення справ у суді 4000 грн.

Відповідно до вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Таким чином, наявність договірних відносин між адвокатом Винниченком М.П. та позивачем підтверджується договором про надання правової допомоги від 06 липня 2021 року, актом приймання наданих послуг 19 липня 2024 року та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1260806 від 24 березня 2024 року.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що заявником доведено понесення ним витрат на надання правової допомоги під час розгляду у суді даної справи.

Водночас, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є розмір витрат на правничу допомогу заявлений позивачем до відшкодування, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, враховуючи, що представник безпосередньо участі в судових засідання не приймав, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, кваліфікацію адвоката, який здійснює свою діяльність протягом тривалого часу, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу.

З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат на правову допомогу, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що обгрунтованим та співмірним є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн, який підлягає стягнення з відповідача в користь позивача.

Таким чином, в силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Крім того, на підставі вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Деб Форс» в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолій Іванович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання, задовольнити.

Визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 21 січня 2022 року, зареєстрований у реєстрі за №7348 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», заборгованості за кредитним договором за №4106839 від 04 серпня 2021 року у розмірі 21 560,42 грн таким, що не підлягає до виконання.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» в користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисяч) грн витрат на правову допомогу адвоката.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», місцезнаходження: вул. Борщагівська, 117/18, м. Київ; .

Треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолій Іванович, вул. Торговиця, 32-А, м. Тернопіль;

Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, вул. Михайла Грушевського, 17, м. Івано-Франківськ.

Повне рішення складено 06 серпня 2024 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька