СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/4823/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кравченка Ю.В., розглянувши без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, звільнення від сплати судового збору, клопотання Акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - Товариство) про передачу справи до іншого суду, про залишення позовної заяви без руху у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства про захист прав споживачів,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства про захист прав споживачів.

Предметом позову є вимоги про:

- визнання ОСОБА_1 споживачем послуги пересилання-вручення цінного листа № 291 з відповідними споживачам правами, визначеними Законом України «Про захист прав споживачів»;

- зобов`язання Товариства надати ОСОБА_1 відповідну, необхідну, достовірну інформацію про вручення цінного листа № 291, інформацію про вартість послуги пересилання-вручення цінного листа № 291, копію документу: «Накладну № 291 про операцію вручення від 24.12.2023» про вручення Товариством цінного листа № № 291 особисто позивачу під особистий підпис.

01 серпня 2024 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, у якій визначив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

16.08.2024 ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» ЄСІТС подав клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та про звільнення його від сплати судового збору.

22.08.2024 ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» ЄСІТС подав повторні клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та про звільнення його від сплати судового збору

21.08.2024 представник Товариства Мохонько О.А. через підсистему «Електронний Суд» ЄСІТС подав до суду клопотання про передачу справи на розгляд Шевченківського районного суду міста Києва.

22.08.2024 представник Товариства Мохонько О.А. через підсистему «Електронний Суд» ЄСІТС подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з несплатою позивачем судового збору.

Дослідивши вказані клопотання, суд дійшов таких висновків.

Щодо клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частини 1, 4 статті 10 ЦПК України)

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий суд. Наведене, серед іншого, означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Наведені норми утверджують позитивний обов`язок держави забезпечити участь особи під час розгляду її справи судом. Якщо суб`єкт звернення до суду має бажання надати особисті пояснення щодо предмета спору, суд зобов`язаний ураховувати його думку, уникаючи при цьому формальних обмежень, установлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ. Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас відповідно до приписів ч. 4 ст. 19 ЦПК України відповідно до положень ч. 4 ст. 19 ЦПК України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 274 ЦПК України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) ціну позову;

2) значення справи для сторін;

3) обраний позивачем спосіб захисту;

4) категорію та складність справи;

5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо;

6) кількість сторін та інших учасників справи;

7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За таких обставин, ураховуючи важливість справи для позивача, який акцентував, що спір має для нього резонансний характер, з метою виконання позитивного обов`язку держави із забезпечення права на справедливий суд, суд дійшов висновку про перехід розгляду цієї справи зі спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження.

Щодо клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав (частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Наведена норма імперативно встановлює звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Зазначені норми дозволяють дійти висновку, що для вирішення вказаних клопотань суд має відповісти на таке питання: чи звільнений ОСОБА_1 від сплати судового збору у цій справі за подання позову до Товариства? Чи є ОСОБА_1 споживачем послуг Товариства?

Якщо відповідь на ці питання позитивна, і позивач не має обов`язку в силу Закону України «Про захист прав споживачів» сплачувати судовий збір, то клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху не може бути задоволене.

У тому разі, якщо відповідь на вказане питання негативна, позовну заяву слід залишити без руху до сплати позивачем судового збору.

У клопотанні про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 зазначив, що Товариство порушило його права як споживача.

Водночас однією з вимог, яку пред`явив ОСОБА_1 до Товариства, є вимога про визнання його споживачем послуги пересилання-вручення цінного листа.

Таке формулювання позовної вимоги дає підстави стверджувати, що вирішивши питання про те, чи зобов`язаний позивач сплачувати судовий збір, суд тим самим вирішить спір по суті заявленої вимоги.

У постанові від 31.08.2023 у справі № 990/114/23 Велика Палата Верховного Суду акцентувала, що «суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях судового процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення заяви без руху та підставами повернення заяви».

З огляду на викладене, керуючись завданням цивільного судочинства, суд на цьому етапі розгляду справи не може зобов`язати позивача сплатити судовий збір за подання цього позову, адже таким зобов`язанням фактично вирішить спір на користь відповідача.

Водночас суд нагадує, що однією із засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат між сторонами здійснюється за результатом розгляду справи.

Згідно із ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

При цьому для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки та врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм.

Чинний процесуальний закон не врегульовує ситуацію, за якою позовна вимога є ідентичною з підставою звільнення від сплати судового збору.

За таких обставин, суд, з урахуванням принципу розумності, вважає, що сплату судового збору у цій справі слід відстрочити до ухвалення судового рішення у справі. Зазначений висновок найбільш повно відповідає завданню цивільного судочинства, утверджує розумний баланс між інтересами позивача і відповідача, забезпечує право позивача на доступ до правосуддя і гарантує додержання принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Адже за такого підходу судовий збір буде присуджений за результатом розгляду справи з тієї сторони, не на користь якої буде вирішений спір.

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору підлягає частковому задоволенню, а клопотання Товариства про залишення позовної заяви без руху задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання відповідача про передачу справи на розгляд Шевченківському районному суду міста Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із ч. 4 ст. 30 ЦПК України позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, пред`являються за місцезнаходженням перевізника.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

У клопотанні Товариство вказує, що ОСОБА_1 не є споживачем послуг поштового зв`язку, тому правила альтернативної підсудності не підлягають застосуванню у цій справі.

У цьому аспекті суд повторює, що оцінка аргументів щодо порушення прав ОСОБА_1 як споживача на цьому етапі розгляду справи є передчасною. Відтак з урахуванням принципу розумності і з метою забезпечення права позивача на справедливий суд, суд висновує, що підстави для передачі справи на розгляд Шевченківському районному суду міста Києва на сьогодні відсутні.

Частина четверта статті 30, на яку посилається представник Товариства, суд не застосовує, оскільки спірні правовідносини виникли не з договору перевезення пошти, а з договору про надання послуги поштового зв`язку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 10, 19, 27, 28, 30, 133, 142, 258, 260, 261, 274, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживачів в порядку загального позовного провадження, задовольнити повністю.

Здійснити перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживачів в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну судового засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Призначити підготовче засідання у справі на 16 вересня 2024 року на 11 годину 00 хвилин у приміщенні Святошинського районного суду міста Києва (м. Київ, вул. Якуба Коласа, 27-а, каб. № 222).

У підготовче засідання викликати учасників справи.

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви до Акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Відстрочити сплату судового збору у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживачів до ухвалення судового рішення у справі.

У задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Укрпошта» про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживачів відмовити повністю.

У задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Укрпошта» про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживачів до Шевченківського районного суду міста Києва відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Ю.В. Кравченко